УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №274/2368/22 Головуючий у 1-й інст. Вдовиченко Т.М. 
Категорія 36 Доповідач Павицька Т. М. 

ДОДАТКОВА
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2025 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого         Павицької Т.М.,
суддів                 Борисюка Р.М., Галацевич О.М.

за участю секретаря судового засідання Трикиши Ю.О. 

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Житомирі клопотання Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Житомиргаз» про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі №274/2368/22 за первісним позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Житомиргаз» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Житомиргаз» про визнання незаконним та скасування рішення,

в с т а н о в и в:

У травні 2022 року АТ «Оператор газорозподільної системи «Житомиргаз» звернулося до суду з позовом, у якому просило стягнути із ОСОБА_1 заборгованість в розмірі 527 608,10 грн., що являє собою вартість необлікованого об`єму природного газу.
У серпні 2022 року Сабадин А.В. в інтересах ОСОБА_1 подала зустрічну позовну заяву, у якій просила визнати незаконним та скасувати рішення комісії АТ «Оператор газорозподільної системи «Житомиргаз» від 22 грудня 2021 року, оформлене протоколом №87 про задоволення акту про порушення №000880 від 08.11.2021, №001328 від 09.12.2021 до споживача ОСОБА_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , особовий рахунок НОМЕР_1 , та про донарахування об`єму природного газу 35622,06 куб.м та вартості необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу у розмірі 527 608,10 грн відповідно до п.п. 3 п. 1 глави 2 розділу XI Кодексу газорозподільних систем.
Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 13 червня 2023 року позовні вимоги АТ «Оператор газорозподільної системи «Житомиргаз» задоволено. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь АТ «Оператор газорозподільної системи «Житомиргаз» вартість необлікованого об`єму природного газу в розмірі 527 608,10 грн. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь АТ «Оператор газорозподільної системи «Житомиргаз» понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 6331,30 грн. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено за безпідставністю.
Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 29 червня 2023 року у задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 – Сабадин А.В. про приєднання доказів, що підтверджують понесення витрат на професійну правничу допомогу залишено без розгляду.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 – ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, у якій просила його скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні первісних позовних вимог та про задоволення позовних вимог за зустрічним позовом.
Також, не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 – ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, у якій просила її скасувати, а справу направити для продовження розгляду клопотання до суду першої інстанції.
Постановою Житомирського апеляційного суду від 30 червня 2025 року апеляційні скарги представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 13 червня 2023 року залишено без змін. Ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 29 червня 2023 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.
01 липня 2025 року через підсистему «Електронний суд» від представника АТ «Оператор газорозподільної системи «Житомиргаз» - Гончарук О.М. надійшло клопотання про приєднання доказів, що підтверджують понесення витрат на професійну правничу допомогу, у якому просить стягнути із ОСОБА_1 на користь АТ «Оператор газорозподільної системи «Житомиргаз» понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 140 000 грн.
25 серпня 2025 року через підсистему «Електронний суд» від представника ОСОБА_1 – Сабадин А.В. надійшли заперечення на клопотання про стягнення понесених витрат на професійну правничу допомогу, у яких просить відмовити АТ «Оператор газорозподільної системи «Житомиргаз» в задоволенні клопотання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 140 000 грн., а в разі задоволення клопотання АТ «Оператор газорозподільної системи «Житомиргаз» зменшити витрати на оплату правничої допомоги до 4000 грн. Зазначає, що в першій заяві по суті спору АТ «Житомиргаз» не міститься попередній розрахунок судових витрат (ні в позовній заяві, ні у відзиві на апеляційну скаргу), тому, оскільки АТ «Житомиргаз» не подано попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, то на підставі ч. 2 ст. 134 ЦПК України, суд наділений правом відмовити у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Вказує, що АТ «Житомиргаз» не обґрунтовано поважність причин неподання доказів понесення судових витрат суду до закінчення судових дебатів у справі, тому відповідно до ч. 1 ст. 246 та ч. 8 ст. 141 ЦПК України наявні підстави для відмови в задоволенні клопотання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Звертає увагу на те, що справа не є складною для представника АТ «Житомиргаз» та є типовою для позивача. Представник АТ «Житомиргаз» використовує типові процесуальні документи (заяви по суті спору та заяви з процесуальних питань) в аналогічних (подібних) судових спорах, що не становить складності для їх підготовки. Дана справа не відрізняється від інших типових справ щодо несанкціонованого втручання в роботу ЗТВ, не дивлячись на ціну позову. Зазначає, що адвокатом Гончарук О.М. витрачено мінімум часу на участь в судових засіданнях по даній справі, яка не є складною для представника АТ «Житомиргаз», яка з 2020 року приймає участь, як представник, в аналогічних судових спорах з таким самим предметом позову. Вказує, що витрати щодо підготовки відзиву на апеляційну скаргу на ухвалу від 29.06.2023 та на рішення не підлягають відшкодуванню. Зазначає, що посилання на відшкодування витрат щодо направлення адвокатських запитів є безпідставними, оскільки в матеріалах справи відсутні адвокатські запити, які подавалися адвокатом Гончарук О.М. в інтересах АТ «Житомиргаз» на стадії апеляційного провадження щодо предмету спору. Вважає, що розмір витрат АТ «Оператор газорозподільної системи «Житомиргаз» в суді апеляційної інстанції у розмірі 140 000 грн на оплату послуг адвоката не є співмірними зі складністю справи та часом, витраченим адвокатом на надання юридичних послуг. Ціна позову в розмірі 527 608,10 грн не є співмірною із заявленими до відшкодування витратами на професійну правничу допомогу в розмірі 140 000,00 грн. 
Розглянувши клопотання по суті, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про його часткове задоволення з наступних підстав.
Порядок та підстави ухвалення додаткового рішення визначені статтею 270 ЦПК України.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Частиною 3 вказаної статті передбачено, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.
Згідно зі статтею 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Суд може попередньо визначити суму судових витрат (крім витрат на професійну правничу допомогу), пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією. Така попередньо визначена судом сума не обмежує суд при остаточному визначенні суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Згідно вимог статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Статтею 246 ЦПК України передбачено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.
Тобто для відшкодування понесених судових витрат учасник справи повинен подати попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс чи які очікує понести у зв`язку з розглядом справи, до суду тієї інстанції, в якій такі витрати були чи будуть понесені, а також заявити клопотання про компенсацію судових витрат до закінчення судових дебатів та надати докази щодо розміру понесених витрат у строк, визначений частиною восьмою статті 141 ЦПК України.
Право сторони, яка має намір отримати за результатами розгляду спору по суті відшкодування витрат на професійну правничу допомогу за рахунок іншої сторони, керуючись положеннями статей 124, 129 ГПК України (аналогічні положення закріплені й у статтях 134, 141 ЦПК України), кореспондується з її обов`язками: по-перше, зазначити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла або очікує понести у зв`язку із розглядом справи у першій заяві по суті спору; по-друге, заявити про це до закінчення судових дебатів у справі; по-третє, подати до суду докази на підтвердження розміру таких витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду (пункт 1.20 постанови Верховного Суду від 19 липня 2021 року у справі №910/16803/19).
У постанові від 31 липня 2024 року у справі №916/2929/22 Верховний Суд наголосив на різниці між заявою про стягнення судових витрат та заявою про намір подати докази понесення судових витрат, про яку йдеться у частині 8 статті 129 ГПК України (аналогічна норма міститься у частині 8 статті 141 ЦПК України). У вказаній нормі йдеться не про заяву про стягнення витрат, а саме про те, що розмір цих витрат встановлюється на підставі доказів, поданих або до закінчення судових дебатів у справі, або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Тому, ключовим є те, коли саме особа, яка має намір стягнути судові витрати, подала до суду докази та які дії для цього вчинила.
Таким чином, наведені процесуальні норми вказують на те, що, при поданні доказів розміру витрат на професійну правничу допомогу, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, мають бути дотримані наступні дві умови:
- докази повинні бути подані до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду;
- до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила заяву про те, що такі докази будуть подані до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
Процесуальний закон не визначає конкретних вимог щодо змісту та форми такої заяви, зокрема не вказує на те, що вона повинна бути зроблена лише у письмовій формі, а також, що така заява має бути зроблена на певній процесуальній стадії. Закон лише встановлює граничний строк звернення із заявою - до закінчення судових дебатів (постанови Верховного Суду від 27 січня 2022 року у справі №921/221/21, від 31 травня 2022 у справі №917/304/21, від 24 січня 2023 року у справі №922/4022/20).
З урахуванням принципу правової визначеності заявою про розподіл витрат на правову допомогу в розумінні частини восьмої статті 141 та частини першої статті 246 ЦПК України є усне чи письмове клопотання сторони до закінчення судових дебатів у справі про розмір понесених витрат на професійну правничу допомогу з доказами на їх підтвердження або із заявою про намір подати докази на підтвердження цих витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
Протилежне тлумачення розумінні частини восьмої статті 141 та частини першої статті 246 ЦПК України суперечить принципу правової визначеності та посягає на гарантоване державою верховенство права.
Відповідне тлумачення надано у постанові Верховного Суду від 19 червня 2024 року у справі №401/1086/23, провадження №61-4103св24.
Не заявлення до ухвалення судового рішення про необхідність розподілу витрат на правничу допомогу та про подання відповідних доказів протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду є підставою для відмови у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо таких судових витрат.
Зазначений висновок викладено у постанові Верховного Суду від 07 лютого 2024 року у справі №910/216/23.
Встановлено, що в судовому засіданні 30 червня 2025 року представником АТ «Оператор газорозподільної системи «Житомиргаз» - Гончарук О.М. повідомлено про подання доказів щодо розміру витрат на професійну правничу допомогу протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
Клопотання представника АТ «Оператор газорозподільної системи «Житомиргаз» - Гончарук О.М. про приєднання доказів, що підтверджують понесення витрат на професійну правничу допомогу надійшло до суду через підсистему «Електронний суд» - 01.07.2025, відтак, клопотання представника АТ «Оператор газорозподільної системи «Житомиргаз» - Гончарук О.М. про ухвалення додаткового рішення подане у визначений законом строк і не порушено порядок визначений ст. 141 ЦПК України.
Частина 3 ст. 141 ЦПК України встановлює, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.
Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
У постановах Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі №362/3912/18 (провадження №61-15005св19) та від 30 вересня 2020 року в справі №201/14495/16-ц (провадження №61-22962св19) викладено правовий висновок про те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Такі самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (Рішення ЄСПЛ від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява №19336/04, п. 269).
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії», заява №58442/00, зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Розмір витрат на професійну правничу допомогу має бути не тільки доведений та документально обґрунтований, але й відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
До клопотання про приєднання доказів, що підтверджують понесення витрат на професійну правничу допомогу представником АТ «Оператор газорозподільної системи «Житомиргаз» - Гончарук О.М. надано: копію договору про надання правової допомоги – адвокатських послуг від 03.06.2022, копію додаткової угоди №1 до договору про надання правової допомоги-адвокатських послуг від 30.11.2023, копію акту приймання передачі виконаних робіт в рамках договору про надання правової допомоги – адвокатських послуг від 30.06.2025, копію довіреності №001-005-1225 від 20.12.2024, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ЖТ №001042 від 20.03.2019.
Також, до клопотання додано докази надсилання сторонам по справі клопотання про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат.
Відповідно до п. 5.1 договору про надання правової допомоги – адвокатських послуг від 03.06.2022 розмір вартості послуг визначається за домовленістю сторін та згідно підписаних сторонами додаткових угод до даного договору.
Згідно додаткової угоди №1 до договору про надання правової допомоги –адвокатських послуг від 30.11.2023 сторони встановили вартість послуг (гонорар) адвоката з надання правової допомоги клієнту у справі №274/2368/22 в суді апеляційної інстанції в розмірі 140 000 грн., що сплачується впродовж 30 календарних днів наступних за днем ухвалення рішення у справі.
Відповідно до акту приймання передачі виконаних робіт в рамках договору про надання правової допомоги – адвокатських послуг від 30.06.2025 адвокатом Гончарук О.М. надано наступні послуги: - участь у судових засіданнях; - підготовка відзивів на апеляційні скарги; - підготовка заперечення на клопотання про призначення експертизи від 23.10.2023; - підготовка заяви (пояснення на клопотання експертної установи про надання додаткових матеріалів; - підготовка та направлення адвокатських запитів; підготовка додаткових пояснень в контексті отриманого висновку експертів.
Колегія суддів погоджується з тим, що загальний розмір витрат на професійну правничу допомогу АТ «Оператор газорозподільної системи «Житомиргаз» в сумі 140 000 грн підтверджений належними та допустимими доказами.
Разом з тим, оцінюючи обґрунтованість понесених АТ «Оператор газорозподільної системи «Житомиргаз» витрат на професійну правничу допомогу, колегією суддів встановлено, що представником АТ «Оператор газорозподільної системи «Житомиргаз» - Гончарук О.М. було подано до суду апеляційної інстанції: відзив на апеляційну скаргу на ухвалу від 29.06.2023, відзив на апеляційну скаргу по справі №274/2368/22, заперечення на клопотання про призначення експертизи (вказане заперечення підписано представником Скибою С.А.), заяву з додатками від 26.12.2023 (вказана заява підписана представником Кіптенко В.В.), клопотання (пояснення) від 29.05.2025, додаткові пояснення від 18.06.2025.
Також встановлено, що в суді апеляційної інстанції було проведено 5 судових засідань, а саме:
- 02.10.2023 з 11 год 04 хв до 11 год 07 хв (тривалістю 3 хв);
- 23.10.2023 з 11 год 39 хв до 11 год 60 хв (тривалістю 21 хв);
- 18.12.2023 з 12 год 04 хв до 12 год 10 хв (тривалістю 6 хв);
- 02.06.2025 з 14 год 16 хв до 14 год 26 хв (тривалістю 10 хв);
- 30.06.2025 з 11 год 07 хв до 11 год 38 хв (тривалістю 31 хв). 
Загальна тривалість судових засідань 1 год 11 хв.
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
За висновком, викладеним у пункті 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс19), при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони.
У п. 135 постанови від 16 листопада 2022 року в справі № 922/1964/21 Велика Палата Верховного Суду зауважила, що «не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність».
У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі №206/6537/19 (провадження №61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.
Верховний Суд у справах №905/1795/18 та №922/2685/19 неодноразово зауважував, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Відповідно до висновків Верховного Суду у постановах від 19 січня 2023 року у справі №345/136/18 року, у справі №758/6113/19, зазначено, що суд, з урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Відмова стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу адвоката з підстав не пов`язаності, необґрунтованості та непропорційності до предмета спору не свідчить про порушення норм процесуального законодавства, навіть, якщо відсутнє клопотання відповідачів про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
У постанові від 22 березня 2023 року у справі №758/6113/19 Верховний Суд, зменшуючи розмір заявленої до стягнення суми витрат на правову допомогу, за відсутності клопотання іншої сторони про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, зазначив, що такий критерій, як обґрунтованість та пропорційність (співмірність) розміру витрат на оплату послуг адвоката до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі, чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес, суд має враховувати як відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 137 ЦПК України (у разі недотримання - суд за клопотанням іншої сторони зменшує розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу), так і відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 141 цього Кодексу (у разі недотримання - суд за клопотанням сторони або з власної ініціативи відмовляє у відшкодуванні витрат повністю або частково при здійсненні розподілу).
З огляду на вищевикладене, враховуючи критерій реальності адвокатських витрат, характер виконаної адвокатом роботи, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, керуючись принципами справедливості та верховенства права, колегія суддів дійшла висновку, що судові витрати на надання професійної правничої допомоги в розмірі 140 000 грн у даній справі є завищеними, оскільки не є співмірними із складністю справи, часом витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт та обсягу наданих ним послуг, а тому їх розмір має бути зменшений.
Таким чином, оцінивши подані представником АТ «Оператор газорозподільної системи «Житомиргаз» - Гончарук О.М. докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, виходячи із принципу співмірності та розумності судових витрат, критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, з урахуванням її складності, необхідних процесуальних дій сторони, часу, витраченого адвокатом на надання правової допомоги, колегія суддів вважає за можливе стягнути із ОСОБА_1 на користь АТ «Оператор газорозподільної системи «Житомиргаз» витрати на професійну правничу допомогу, понесену в суді апеляційної інстанції у розмірі 15 000 грн.
Керуючись статтями ст. ст. 136, 141, 270, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в:

Клопотання Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Житомиргаз» про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі №274/2368/22 за первісним позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Житомиргаз» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Житомиргаз» про визнання незаконним та скасування рішення задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Житомиргаз» 15 000 грн витрат на професійну правничу допомогу надану в суді апеляційної інстанції.
Додаткова постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Дата складення повного судового рішення 16 вересня 2025 року.

Головуючий

Судді