Справа № 306/1473/25

П О С Т А Н О В А
Іменем України

        06 листопада 2025 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:
головуючої – судді Кожух О.А.,
суддів – Собослоя Г.Г., Джуги С.Д.
за участі секретаря - Плешинець З.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в інтересах яких діє адвокат Гетик Олександр Михайлович, на ухвалу Свалявського районного суду Закарпатської області від 18 серпня 2025 року, постановлену суддею Вінер Е.А., у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про витребування з незаконного володіння нерухомого майна та припинення права власності,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог 

У серпні 2025 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися в Свалявський районний суд Закарпатської області із позовною заявою до   ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в якій просили витребувати з незаконного володіння від ОСОБА_3 на користь подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в рівних ідеальних частках (по кожному) – ідеальну частину будівельних матеріалів, обладнання, виробів, конструктивних елементів, які складають новобудову офісно-торговельного комплексу розташованого по АДРЕСА_1 , яка на час подачі позову зареєстрована як об`єкт нерухомості та належить ОСОБА_3 на підставі договору дарування від 14.07.2020, посвідченого приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу Ришкович О.В., зареєстрованого за №1040; - припинити право власності ОСОБА_3 на 1/2 частину офісно-торговельного комплексу розташованого по АДРЕСА_1 , та скасувати запис про державну реєстрацію права власності №37310494 від 14.07.2020 на 1/2 частину офісно-торговельного комплексу розташованого по АДРЕСА_1 , Належного ОСОБА_3 у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 53118609 приватного нотаріуса Мукачівського міського нотаріального округу Ришкович Оксани Василівни від 14.07.2020 про реєстрацію вищевказаної частини офісно-торгівельного комплексу, за ОСОБА_3 .
Позов мотивований тим, що подружжям позивачів у період з червня 2011 року було розпочато будівництво офісно-торгівельного комплексу на об`єднаній земельній ділянці з кадастровим номером 2124010100:004:0035, яка належить позивачам. Зазначає, що відповідно до технічного паспорту від 2025 року будівництво офісно-торгівельного комплексу за спільні кошти подружжя було закінчено. Загальна площа приміщень становила 489,8 кв. м., рік забудови 2011-2015.
19.11.2018 ухвалою Свалявського районного суду у справі №306/2269/18 було затверджено мирову угоду, відповідно до якої за ОСОБА_2 та ОСОБА_4 визнано право спільної часткової власності на офісно-торгівельний комплекс по АДРЕСА_1 , з визначенням кожному по ідеальних частин. 
На підставі мирової угоди ОСОБА_4 набув та зареєстрував за собою право власності на в державному реєстрі прав нерухомого майна. В наступному 14.07.2020 ОСОБА_4 подарував указане майно відповідачу ОСОБА_3 відповідно до договору.
Постановою Закарпатського апеляційного суду від 27.09.2021 скасовано ухвалу Свалявського районного суду від 19.11.2018 про затвердження мирової угоди, а справу направлено для продовження розгляду.
Рішенням Свалявського районного суду від 30.01.2023 у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено. Вказане рішення постановою Закарпатського апеляційного суду від 26.09.2024 змінено в частині обґрунтування. Таке рішення набуло законної сили. 
Позивачі вказують, що рішенням Свалявського районного суду від 19.07.2022 визнано незаконним та скасовано рішення державного реєстратора реєстру речових прав на торговий центр, яким оформлено право власності по частині приміщення на ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на підставі ухвали Свалявського районного суду від 19.11.2018 про затвердження мирової угоди.
Позивачі зазначили, що у червні 2022 року звертались до місцевого суду з позовом про витребування з незаконного володіння від ОСОБА_3 -1/2 ідеальної частини офісно-торгівельного комплексу, розташованого по АДРЕСА_1 . Однак рішенням Свалявського районного суду від 21.07.2025 у задоволенні позову відмовлено з тих мотивів, що новобудова офісно-торгівельного комплексу не була зареєстрована подружжям як об`єкт власності, отже вони не набули право власності на таке майно, тому воно не може бути ними витребуване в такому статусі.
Одночасно з поданням позовної заяви до суду, позивачами було подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на 1/2 ідеальну частину офісно-торгівельного комплексу розташованого по АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_3 .

Короткий зміст ухвали першої інстанції

Ухвалою Свалявського районного суду Закарпатської області від 18.08.2025 у відкритті провадження у цивільній справі за позовом представника позивачів ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про витребування з незаконного володіння нерухомого майна та припинення права власності – відмовлено.
Вказаною ухвалою від 18.08.2025 також відмовлено у задоволенні заяви позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на 1/2 ідеальну частину офісно-торгівельного комплексу, розташованого по АДРЕСА_1 .
Ухвала суду про відмову у відкритті провадження у справі мотивована тим, що у провадженні Свалявського районного суду Закарпатської області перебувала справа між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, по якій 21 липня 2025 року судом ухвалено рішення. Судом також встановлено, що рішенням Свалявського районного суду Закарпатської області від 21 липня 2025 року заходи забезпечення позову, накладені ухвалою Свалявського районного суду від 20.06.2022, про арешт належної ОСОБА_3 ідеальну частину офісно-торгівельного комплексу за адресою АДРЕСА_1 – скасовано, у зв`язку з чим суд не вбачав підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Узагальнені доводи апеляційної скарги, позиція інших учасників справи

Не погодившись із вказаною ухвалою місцевого суду позивачі, в інтересах яких діє адвокат Гетик О.М., подали апеляційну скаргу, в якій просять скасувати ухвалу Свалявського районного суду Закарпатської області від 18.08.2025. В частині питання про відкриття провадження у справі ухвалити рішення про направлення справи до Свалявського районного суду для продовження розгляду питання про відкриття провадження. В частині питання про забезпечення позову просить заяву задовольнити - застосувати заходи забезпечення позову, та накласти арешт на ідеальну частину офісно-торгівельного комплексу за адресою АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_3 на підставі договору дарування від 14.07.2020, посвідченого приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу Ришкович О.В., запис про державну реєстрацію права власності №37310494 від 14.07.2020.
Позивачі зазначають, що з метою усунення недоліків першого позову ними було подано у серпні 2025 року новий позов, у якому було змінено позовні вимоги в частині предмету спору, зокрема було взято до уваги позиції Верховного Суду у постановах від 26.02.2020 у справі №914/1658/15, від 13.03.2019 у справі №910/4032/18. По цій причині предметом позову стало не витребування частини нерухомого майна, а частини матеріалів, обладнання, які були використані в процесі будівництва.
Таким чином вважають, що предмети позовів не є тотожними, що виключає можливість застосування положень п.3 ч.1 ст. 255 ЦПК України..
Щодо відмови у забезпечення позову вважає таку незаконною, оскільки наявні підстави вважати, що існує ризик відчуження майна.

На вказану апеляційну скаргу  ОСОБА_3 , в інтересах якого діє адвокат Сидорчук О.Є., подав відзив, у якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Свалявського районного суду Закарпатської області від 18.08.2025 року справі 306/1473/25 – без змін.
Відповідач ОСОБА_3 у відзиві, зокрема, зазначає, що змінене формулювання предмету позову у цій справі стосується одного й того ж об`єкта правовідносин - офісно-торгівельного комплексу, розташованого по АДРЕСА_1 , який станом на дату звернення до суду із цим позовом є зареєстрованим у встановленому порядку об`єктом нерухомого майна за реєстраційним номером 1704011921240. Вказує, що в матеріальному розумінні, позивачі просять витребувати сукупність будівельних матеріалів, конструкцій та обладнання, які у своїй загальній єдності є тим самим об`єктом нерухомого майна, стосовно якого вже існує рішення суду між тими самими сторонами та з тих самих підстав, яке набрало законної сили, тобто у тотожній справі.
Зазначає, що станом на дату звернення до суду із позовною заявою предмет даного спору - офісно-торгівельний комплекс, розташований по АДРЕСА_1 - є внесеним в Державний реєстр речових прав та йому присвоєно реєстраційний номер – 1704011921240, що свідчить про безпідставність звернення до суду із позовними вимогами про витребування будівельних матеріалів, виробів та обладнання, які складають сукупність цього об`єкта.
Звертає увагу колегії суддів, що зіставляючи наведені позовні вимоги скаржників у двох провадженнях можливо встановити відсутність будь-яких вимог (претензій) в обох справах до ОСОБА_4 , а тому процесуальний статус цього учасника справи в якості відповідача, а також як третьої особи у попередній справі № 306/994/22 свідчить про штучну зміну процесуального статусу учасника справи, що не має жодного значення для можливості відкрити провадження у цій справі, адже вона є тотожною до попередньої.

Межі розгляду справи апеляційним судом

Суд апеляційної інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України, переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Представник апелянтів скаргу підтримав та просив задовольнити. 
Інші учасники справи, яким судові повістки про виклик були доставлені до їх електронних кабінетів, в судове засідання не з`явились, про причину неявки в судове засідання не повідомили. 
Представник ОСОБА_3 – адвокат Сидорчук О.Є. - подала клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки зайнята в іншому судовому засіданні. 
Зважаючи на те, що позиція ОСОБА_3 апеляційному суду відома, оскільки викладена у відзиві на апеляційну скаргу, поданому в його інтересах адвокатом Сидорчук О.Є (а.с.173-185) колегія суддів не вбачала підстав для відкладення розгляду справи, та, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, розглянула справу за відсутності тих осіб, які не з`явились в судове засідання. 
       Заслухавши суддю-доповідача, позицію представника апелянтів, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків. 

Застосовані норми права та фактичні обставини, встановлені судом 

       Згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
       Відповідно до встановленого в цивільному судочинстві принципу диспозитивності, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України).
       Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
       Відповідно до положень ст.ст. 186, 187 ЦПК України, суддя після одержання позовної заяви до відкриття провадження у справі з`ясовує чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим ст.ст. 175 і 177 ЦПК України, чи підсудна справа даному суду, чи немає інших підстав для повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в цивільній справі, встановлених цим Кодексом.
       Статтею 186 ЦПК України визначені підстави для відмови у відкритті провадження у справі.
       Пунктом 2 частини 1 статті 186 ЦПК України встановлено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, зокрема, рішення у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
       За змістом вказаної норми спори є тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто - коли спори повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.
       Нетотожність хоча б одного із цих чинників перешкоджає відмові у відкритті провадження у справі з підстав, що передбачені п. 2 ч.1 ст. 186 ЦПК України.
       Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 (провадження № 12-161гс19) дійшла висновку про те, що предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, щодо якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів.
       Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.
       Відповідно до змісту наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно співпадають сторони, підстава та предмет спору, тобто ідентичними є склад учасників цивільного процесу, підстава звернення до суду та матеріально-правові вимоги позивача до відповідача, стосовно яких він просить ухвалити судове рішення.
       Відмовляючи у відкритті провадження у справі за позовом  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про витребування з незаконного володіння нерухомого майна та припинення права власності суд першої інстанції виходив з того, що в провадженні суду вже перебувала цивільна справа №306/994/22 про той самий предмет і з тих самих підстав, за наслідками якої 21 липня 2025 року було ухвалено рішення.
       Однак, суд першої інстанції не врахував вищезазначений висновок Великої Палати Верховного суду від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 та висновки Верховного Суду від 04 серпня 2021 року у справі № 146/318/20 (провадження № 61-11374св20), від 13 вересня 2021 року у справі № 296/10940/20 (провадження № 61-5427св21), згідно з якими позови вважаються тотожними, якщо вони повністю співпадають за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. У разі, якщо навіть один з елементів позову не співпадає, позов не є тотожним.
       Отже, для застосування положень п. 2 ч. 1 ст. 186 ЦПК України необхідна наявність трьох складових, а саме: тотожних сторін спору, тотожного предмета позову, тотожної підстави позову, тобто, коли позови повністю співпадають за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.
       Нетотожність хоча б одного елементу не перешкоджає заінтересованій особі звернутися до суду з позовом і не дає суду підстав відмовляти у відкритті провадження у справі.
       Суд першої інстанції не звернув уваги на ту обставину, що у справі № 306/994/22 відповідачем у справі був ОСОБА_3 та третьою особою – ОСОБА_4 , а в даній справі № 306/1473/25 – ОСОБА_4 є відповідачем у справі. Крім того предметом позову в справі №306/994/22 було витребування ідеальної частини офісно-торгівельного комплексу у АДРЕСА_1 . В той час коли в даній справі предметом позову є витребування ідеальної частини будівельних матеріалів, обладнання, виробів, конструктивних елементів, які складають новобудову офісно-торговельного комплексу, розташованого по АДРЕСА_1 , яка на час подачі позову зареєстрована як об`єкт нерухомості та належить ОСОБА_3 на підставі договору дарування від 14.07.2020. 

       Щодо питання про забезпечення позову.
       В апеляційній скарзі позивачі просять застосувати заходи забезпечення позову та накласти арешт на 1/2 частину офісно-торгівельного комплексу розташованого по АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_3 на підставі договору дарування від 14.07.2020, зареєстрованого у державному реєстрі прав власності №37310494 від 14.07.2020. 
       Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи.
       Оскільки заява про забезпечення позову була подана разом із позовною заявою, провадження у справі не відкрито, тому підстав для вжиття заходів забезпечення позову на даний час немає.

       Висновки апеляційного суду
       
Зважаючи на викладене, оскаржувану ухвалу через порушення норм процесуального права слід скасувати з підстави, передбаченої п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, та направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі та вирішення заяви про забезпечення позову. 
       Керуючись п. 6 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 379, ст.ст. 381-384 ЦПК України, апеляційний суд 

у х в а л и в:

       Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2 , в інтересах яких діє адвокат Гетик Олександр Михайлович - задовольнити частково.
       Ухвалу Свалявського районного суду Закарпатської області від 18 серпня 2025 року – скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
       У задоволенні вимоги апеляційної скарги про забезпечення позову – відмовити.        
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 11 листопада 2025 року,

Головуюча:    

Судді: