П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  120/852/25 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Сало Павло Ігорович   
Суддя-доповідач -  Капустинський М.М.  

11 листопада 2025 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Капустинського М.М. 
суддів:  Сапальової Т.В.  Шидловського В.Б. , 
за участю:
секретаря судового засідання: Пращерук М. О., 
представника позивача: Бурки М.В.,  

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2025 року у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Вінницькій області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, 
В С Т А Н О В И В :
у січні 2025 року Головне управління ДПС у Вінницькій області звернулося до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 податкової заборгованості на загальну суму 558212,80 грн.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2025 року адміністративний позов задоволено. Вирішено стягнути з ОСОБА_1 податковий борг в сумі 558212,80 грн.
09.09.2025 на виконання зазначеного рішення видано виконавчий лист.
19.09.2025 до Вінницького окружного адміністративного суду надійшла заява представника Головного управління ДПС у Вінницькій області про поновлення строку для пред`явлення цього виконавчого листа до примусового виконання.
Заява обґрунтована тим, що працівником, відповідальним за супроводження справи №120/852/25, ще 27.03.2025 було подано до суду заяву про видачу виконавчого листа. Проте сам виконавчий лист судом видано лише 09.09.2025, тоді як у вказаному листі зазначено, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання до 19.07.2025. Таким чином, на момент його фактичної видачі, зазначений у ньому строк виконання вже минув, що унеможливлює своєчасне звернення до органу державної виконавчої служби.
Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2025 року заяву стягувача про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання задоволено.
Поновлено Головному управлінню ДПС у Вінницькій області строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого 09 вересня 2025 року на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 18 березня 2025 року в адміністративній справі №120/852/25 за позовом Головного управління ДПС у Вінницькій області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу.
Встановлено строк для пред`явлення вказаного виконавчого документа до виконання  до 07 січня 2026 року.
Не погоджуючись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду у справі №120/852/25 від 06.10.2025 року та винести постанову, якою відмовити у задоволенні заяви Головного управління ДПС у Вінницькій області про поновлення строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання. 
Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, що висновок суду про те, що позивач звернувся до суду із заявою про видачу виконавчого листа 27.03.2025 року не підтверджено посиланням на будь-які докази, які містяться в матеріалах справи, позивач жодного такого доказу не надав.
Натомість виконавчий лист було отримано за зверненням позивача 09.09.2025 року.
В оскаржуваній ухвалі суд зробив заснований на припущеннях висновок про те, що пропуск строку пред`явлення виконавчого листа до виконання у цій справі відбувся не з вини стягувача, при цьому не встановив, власне, поважних причин пропуску позивачем строку пред`явлення виконавчого листа до виконання.
Вважає, що визначені законом підстави для поновлення строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання відсутні, адже виконавчий лист був виданий позивачу 09.09.2025 року і на той час вже було пропущено строк пред`явлення його до виконання.
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 03.11.2025 року розгляд справи призначено на 11.11.2025 року
Представник позивача у судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.
В судове засідання відповідач не з`явився, належних представників до суду не направив, хоча про дату і час розгляду справи був повідомлений належним чином.
Проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.
Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що пропуск строку пред`явлення до виконання виконавчого листа у цій справі відбувся не з вини стягувача та обумовлюється причинами об`єктивного характеру.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору та, відповідно до ч.1 ст.308 КАС України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.
Принцип обов`язковості судових рішень, як один з визначальних принципів здійснення правосуддя в Україні, полягає в обов`язковому виконанні на всій території України судових рішень, що набрали законної сили, а також у встановлені відповідальності за невиконання таких рішень.
Вказаний принцип обов`язковості судових рішень відображений і у Кодексі адміністративного судочинства України. Так, згідно з ч.1 ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. А ч.2 ст.372 КАС України передбачено, що судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.
Згідно з ч.6 ст.12 Закону України "Про виконавче провадження" стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Відповідно до ч.1 ст.376 КАС України стягувачам, які пропустили строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.
Судом встановлено, що рішенням суду від 18.03.2025 у справі №120/852/25 задоволено адміністративний позов Головного управління ДПС у Вінницькій області про стягнення з ОСОБА_1 податкового боргу в сумі 558212,80 грн.
З автоматизованої системи документообігу суду та матеріалів справи (а.с.28) встановлено, що 27.03.2025 представником позивача подано до суду заяву про видачу виконавчого листа, за якою 09.09.2025 судом видано виконавчий лист з примусового виконання рішення суду від 18.03.2025. Стягувачем за змістом виконавчого листа є Головне управління ДПС у Вінницькій області, а боржником - фізична особа ОСОБА_1 . Строк пред`явлення виконавчого листа до виконання - до 19.07.2025.
Враховуючи зазначене вище колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що встановлені судом обставини свідчать про те, що пропуск строку пред`явлення до виконання виконавчого листа у цій справі відбувся не з вини стягувача та обумовлюється причинами об`єктивного характеру.
Таким чином апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для поновлення такого строку з метою виконання судового рішення, яке набрало законної сили та є обов`язковим до виконання.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.
Згідно з п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2025 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України. 

Постанова суду складена в повному обсязі 12 листопада 2025 року.

          
Головуючий	 	 	Капустинський М.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Сапальова Т.В.    Шидловський В.Б.