П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  600/1337/24-а 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Левицький Василь Костянтинович 
Суддя-доповідач -  Смілянець Е. С.   
05 вересня 2025 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Смілянця Е. С. 
суддів:  Драчук Т. О.  Полотнянка Ю.П. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Південно-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 09 січня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Південно-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, Державної служби України з питань праці про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
позивач, ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом, в якому просив:
- визнати протиправними дії Державної служби України з питань праці (Держпраці) та Південно-Західного Міжрегіонального управління Державної служби з питань праці щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 ліквідатору Чорнобильської катастрофи другої категорії 3-кратної середньомісячної заробітної плати за рахунок державного бюджету;
- зобов`язати Державну службу України з питань праці (Держпраці) та Південно-Західне Міжрегіональне управління Державної служби з питань праці виплатити ОСОБА_1 ліквідатору Чорнобильської катастрофи другої категорії 3-кратну середньомісячну заробітну плату за рахунок державного бюджету та середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Чернівецький окружний адміністративний суд рішенням від 09.01.2025 позов задовольнив частково. Визнав протиправною бездіяльність Управління Держпраці у Чернівецькій області щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 допомоги в розмірі трикратної середньомісячної заробітної плати.
Зобов`язати Південно-Західне Міжрегіональне управління Державної служби з питань праці нарахувати та виплатити ОСОБА_1 допомогу в розмірі трикратної середньомісячної заробітної плати, відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 20, п. 1 ч. 1 ст. 21 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”. В іншій частині позовних вимог відмовив.
Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.
Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, що Південно-Західне Міжрегіональне управління Державної служби з питань праці не є відповідачем по справі, оскільки  повний розрахунок при звільненні із позивачем здійснювало Управління Держпраці у Чернівецькій області, як із своїм працівником.
Вважає, що підстави для визнання протиправними дій Міжрегіонального управління чи зобов`язання виплатити ОСОБА_1 3-х кратну середньомісячну заробітну плату та середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку відсутні, оскільки такі кошти не передбачені державним бюджетом
Також зазначає про пропуск позивачем строку звернення до суду.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає про неправомірні дії Державної служби України з питань праці (Держпраці) у особі ліквідованого Управління Держпраці у Чернівецькій області та правонаступника Південно-Західного Міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, вважає їх такими, що порушують його права.
Згідно з положеннями ч. 3  ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства  України (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Виходячи з приписів ст.ст. 311, 263 КАС України, вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач є ліквідатором 2 категорії Чорнобильської катастрофи підтверджується посвідченням учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильської АЕС, серії НОМЕР_1 від 28.01.2020 (а.с. 9).
Наведена обставина не заперечувалася учасниками справи.
Наказом Управління Держпраці в Чернівецькій області № 41-а від 18.11.2015 позивача призначено на посаду головного спеціаліста головного спеціаліста - юрисконсульта Управління Держпраці в Чернівецькій області з 19.11.2015 (а.с. 10).
Згідно наказу Управління Держпраці в Чернівецькій області № 154-к від 30.11.2022 позивача звільнено 30.11.2022 з посади головного спеціаліста - юрисконсульта сектору юридичного забезпечення Управління Держпраці в Чернівецькій області відповідно до п. 1-1  ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу» у зв`язку з ліквідацією Управління Держпраці в Чернівецькій області (а.с. 11). Цим же наказом наказано виплатити позивачу вихідну допомогу у розмірі двох середньомісячних заробітних плат відповідно до ст. 87 Закону України «Про державну службу».
30.11.2023 позивач подав до Управління Держпраці в Чернівецькій області заяву, в якій просив надати трудову книжку, копію наказу про звільнення та довідку фінансового характеру, а також речі, які були забрані з його робочого кабінету в 2023 році (а.с. 12).
Як зазначав позивач у судовому засіданні та не спростовано відповідачами, трудову книжку, копію наказу про звільнення та довідку про нараховану заробітну плату за 2022 рік позивачу фактично видано тільки 27.12.2023, про що свідчить відмітка у заяві від 30.11.2023.
Наведена обставина про факт отримання вказаних документів 27.12.2023 підтверджується підписом позивача на зворотній частині заяви від 30.11.2023 (а.с. 181).
19.01.2024 позивачем надіслано до Державної служби України з питань праці заяву про виплату йому, як ліквідатору Чорнобильської катастрофи другої категорії 3-кратної середньомісячної заробітної плати за рахунок державного бюджету та про видачу особистих речей, що залишилися на його робочому місці (а.с. 14).
25.02.2024 Державна служба України з питань праці (Держпраці) направила на адресу позивача листа за вих. № ЦА-453/1/7.2024, в якому повідомила про направлення заяви за належністю до Управління Держпраці у Чернівецькій області (а.с. 15).
За наслідками розгляду звернення, Управління Держпраці у Чернівецькій області листом від 12.02.2024 повідомила позивача, що 30.11.2022 його звільнено наказом від 30.11.2022 № 154-к "Про звільнення ОСОБА_2 " відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону України "Про державну службу". Наказ підготовлений завідуючою сектору персоналу Управління Животовською Н.Л., погоджений головним спеціалістом-юрисконсультом сектору юридичного забезпечення Управління ОСОБА_3 . В той же день з ним був проведений повний розрахунок із заробітної плати відповідно до наказу, а саме: всього нараховано 50584,62 грн., в тому числі: посадовий оклад, вислуга, ранг - 8545,45 грн, компенсація за невикористані дні відпусток - 19730,54 грн, вихідна допомога в розмірі двох середньомісячних заробітних плат 21831,18 грн, індексація - 477,45 грн. Всього відраховано: прибутковий податок - 9105,23 грн, військовий збір 758,77 грн, аванс - 3000 грн і на банківський картковий рахунок направлено - 37720,62 грн (а.с. 16).
У вказаному листі також зазначено, що саме 27.12.2023 за адресою м. Чернівці, вул. Поповича, 2, каб. 36 у присутності членів комісії з ліквідації Управління ОСОБА_4 та Капітаненко Н.О. позивач забрав свої речі.
14.02.2024 позивач звернувся із запит про надання публічної інформації до правонаступника Південно-Західного Міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, в якому просив надати наступну інформацію:
- ким приймалося рішення про звільнення його як ліквідатора Чорнобильської катастрофи другої категорії, порушуючи законну гарантію на переважне право залишення на роботі при вивільненні працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, в тому числі при ліквідації, реорганізації або перепрофілюванні підприємства, установи, організації, скороченні чисельності або штату працівників, а також на працевлаштування (пункт 7 частини першої статті 20 Закону №796);
- чому Південно-Західне Міжрегіональне управління Державної служби з питань праці при прийнятті на роботу не менше 60-70% колективу Управління Держпраці у Чернівецькій області не працевлаштувало його як ліквідатора Чорнобильської катастрофи другої категорії в першу чергу (а.с. 17, 161 ).
За наслідками розгляду запиту, 23.02.2024 Південно-Західне Міжрегіональне управління Державної служби з питань праці направило на адресу позивача лист, в якому повідомило, що його звільнено відповідно до п. 1-1 ч. 1 ст. 87 Закону України "Про державну службу", який передбачає підстави для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення, зокрема: ліквідація державного органу. На підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 87 Закону України "Про державну службу" у суб`єкта призначення відсутній обов`язок надання йому пропозицій щодо зайняття іншої рівнозначної посади державної служби або, як виняток, нижчої посади державної служби та врахування переважного права на залишення на роботі, передбаченого законодавством про працю чи іншими законодавчими актами у зв`язку з ліквідацією державного органу. Відповідно до ст. 31 Закону України "Про державну службу" рішення про призначення приймається керівником державної служби.
Крім того, в листі зазначено, що міжрегіональне управління не орендує приміщення за вказаною в запиті адресою запиті. Все майно ліквідованого Управління було перевезено комісією з ліквідації Управління Держпраці у Чернівецькій області в приміщення за адресою: вул. Поповича, 2 м. Чернівці (а.с. 162)
Не погоджуючись із діями відповідачів щодо відмови у виплаті допомоги у розмірі 3-кратної середньомісячної заробітної плати, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції на доводи відповідача щодо пропуску позивачем строку звернення до суду, колегія суддів зазначає наступне
Так, у відповідності до ч. 1 та 2 ст. 122 КАС позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч. 3 ст. 122 КАС України).
Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 233 КЗпП України, у редакції Закону України від 01.07.2022 №2352- IX, який набрав чинності з 19.07.2022, працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (ст. 116 КЗпП України).
Матеріалами справи підтверджено, що 27.12.2023 позивачу нарочно видали трудову книжку, копію наказу про звільнення та довідку про нараховану заробітну плату за 2022 рік.
Наведена обставина також підтверджується листом Управління Держпраці у Чернівецькій області від 12.02.2024.
Також встановлено, що позивач звернувся до суду за захистом своїх прав 26.03.2024 року, тобто у межах тримісячного строку звернення до суду з дати письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні, а саме з 27.12.2023.
Таким чином доводи апеляційної скарги щодо пропуску строку звернення до суду є помилковими.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції щодо неврахування та не виплати позивачу допомоги в розмірі трикратної середньомісячної заробітної плати як ліквідатору 2 категорії Чорнобильської катастрофи, колегія суддів зазначає наступне.
Так, основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначає Закон України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” від 28.02.1991 № 796-XII (далі – Закон № 796-XII).
Відповідно до статті 1 Закону № 796-ХІІ закон спрямований на захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розв`язання пов`язаних з нею проблем медичного і соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території; громадян, які постраждали внаслідок інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та розв`язання пов`язаних з цим проблем медичного і соціального характеру.
Розділом IV цього Закону встановлені компенсації і пільги громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Зокрема, ч. 1 ст. 19 Закону № 796-ХІІ передбачено, що компенсації та пільги, встановлені в даному розділі, стосуються всіх громадян, які постраждати внаслідок Чорнобильської катастрофи, відповідно до встановлених категорій.
Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 20 Закону № 796-ХІІ особам, віднесеним до категорії 1 (пункт 1 статті 14), надаються такі гарантовані державою компенсації та пільги: переважне право залишення на роботі при вивільненні працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, в тому числі при ліквідації, реорганізації або перепрофілюванні підприємства, установи, організації, скороченні чисельності або штату працівників, а також на працевлаштування.
У разі вивільнення працівників у зв`язку з ліквідацією, реорганізацією або перепрофілюванням підприємства, установи, організації, скороченням чисельності або штату працівників їм виплачується допомога в розмірі трикратної середньомісячної заробітної плати, а також зберігається за їх бажанням посадовий оклад, тарифна ставка (оклад) на новому місці роботи, але не більше одного року. Їм також гарантується працевлаштування з урахуванням їх побажань або можливість навчання нових професій (спеціальностей) із збереженням у встановленому порядку середньої заробітної плати за останнім місцем роботи за весь період перепідготовки, але не більше одного року.
При переведенні у зв`язку із станом здоров`я на нижчеоплачувану роботу зазначеним працівникам виплачується різниця між попереднім заробітком і заробітком на новій роботі до встановлення інвалідності або одужання, але не більше одного року
Приписами п. 1 ч. 1 ст. 21 Закону № 796-ХІІ встановлено, що особам, віднесеним до категорії 2 (пункт 2 статті 14), надаються такі гарантовані державою компенсації та пільги, а саме: пільги, передбачені пунктами 1, 2, 3, 5, 6, 7, 8, 11, 12, 17, 18, 20, 22, 23, 24, 25, 26, 27, 29, 30, 31 статті 20.
Аналіз наведених норм свідчить, що ліквідаторам 1 та 2 категорії Чорнобильської катастрофи, у разі вивільнення працівників у зв`язку з ліквідацією, реорганізацією або перепрофілюванням підприємства, установи, організації, скороченням чисельності або штату працівників виплачується допомога в розмірі трикратної середньомісячної заробітної плати, а також зберігається за їх бажанням посадовий оклад, тарифна ставка (оклад) на новому місці роботи, але не більше одного року.
Таким чином,  підставою для виплати особі, віднесеній до категорії 2, допомоги в розмірі трикратної середньомісячної заробітної плати є її звільнення у зв`язку із ліквідацією, реорганізацією або перепрофілюванням підприємства, установи, організації, скороченням чисельності або штату працівників.
Як встановлено судом першої інстанції та матеріалами справи підтверджено, позивач є ліквідатором 2 категорії Чорнобильської катастрофи (а.с. 9).
Згідно наказу Управління Держпраці в Чернівецькій області № 154-к від 30.11.2022 позивача звільнено 30.11.2022 з посади головного спеціаліста - юрисконсульта сектору юридичного забезпечення Управління Держпраці в Чернівецькій області відповідно до п. 1-1  ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу» у зв`язку з ліквідацією Управління Держпраці в Чернівецькій області (а.с. 11).
Таким чином, враховуючи, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2-ї категорії та був звільнений з роботи у зв`язку з ліквідацією/реорганізацією установи, тому він набув право на виплату при вивільненні допомоги в розмірі трикратної середньомісячної заробітної плати, відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 20, п. 1, ч. 1 ст. 21 Закону № 796-ХІІ.
Згідно довідки про доходи від 04.12.2022 № 134, виданої Управлінням Держпраці в Чернівецькій області, загальна сума доходу позивача за період з січня 2022 року по листопад 2022 року становить 50584,62 грн (в довідці заробітна плата розраховано помісячно) (а.с. 13).
Відповідно до платіжного доручення № 414 від 30.11.2022, Управлінням Держпраці в Чернівецькій області 30.11.2022 перерахувало позивачу заробітну плату за листопад в розмірі 37720,62 грн. (а.с. 176).
Дослідженням розрахунково-платіжної відомості за листопад 2022 року встановлено, що на підставі наказу Управління Держпраці в Чернівецькій області № 154-к від 30.11.2022, позивачу нараховано 50584,62 грн., в тому числі: посадовий оклад, вислуга, ранг - 8545,45 грн; компенсація за невикористані дні відпусток - 19730,54 грн; вихідна допомога в розмірі двох середньомісячних заробітних плат - 21831,18 грн; індексація - 477,45 грн. Всього відраховано: прибутковий податок - 9105,23 грн; військовий збір 758,77 грн; аванс - 3000 грн; заробітна плата - 37720,62 грн (а.с. 176 на звороті).
Розглядом справи по суті встановлено, що під час звільнення позивачу з посади головного спеціаліста - юрисконсульта сектору юридичного забезпечення Управління Держпраці в Чернівецькій області у зв`язку з ліквідацією, Управлінням Держпраці в Чернівецькій області йому не було нараховано допомогу в розмірі трикратної середньомісячної заробітної плати, відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 20, п. 1 ч. 1 ст. 21 Закону Закону № 796-ХІІ.
Інших відомостей чи доказів нарахування позивачу допомоги в розмірі трикратної середньомісячної заробітної плати як ліквідатору 2 категорії Чорнобильської катастрофи відповідачами до суду не надано.
Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до переконання, що Управління Держпраці у Чернівецькій області під час звільнення позивача допустило протиправну бездіяльність щодо неврахування та не виплати позивачу допомоги в розмірі трикратної середньомісячної заробітної плати як ліквідатору 2 категорії Чорнобильської катастрофи.
З огляду на встановлені по справі обставини, з метою ефективного захисту порушеного права позивача, а також обираючи належний спосіб захисту порушеного права, суд першої інстанції доцільно вийшов за межі позовних вимог та визнав протиправною бездіяльність Управління Держпраці у Чернівецькій області щодо не нарахування та не виплати позивачу допомоги в розмірі трикратної середньомісячної заробітної плати.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції стосовно позовної вимоги позивача про зобов`язання відповідачів нарахувати та виплатити йому допомогу в розмірі трикратної середньомісячної заробітної плати, відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 20, п. 1 ч. 1 ст. 21 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, колегія суддів враховує наступне.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12.01.2022 № 14 "Деякі питання територіальних органів Державної служби з питань праці" (далі – Постанова № 14), постановлено ліквідувати як юридичні особи публічного права Управління Держпраці в Івано-Франківській області, Управління Держпраці у Тернопільській області та Управління Держпраці у Чернівецькій області.
Пунктом 2 Постанови № 14 визначено утворити як юридичну особу публічного права Південно-Західне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці.
Зокрема, у п. 1 ч. 3 Постанови № 14 зазначено, що територіальні органи Держпраці, які ліквідуються згідно з пунктом 1 Постанови, продовжують здійснювати повноваження та функції, покладені на зазначені органи, до завершення здійснення заходів, пов`язаних з утворенням міжрегіональних територіальних органів Держпраці і прийняттям рішення про можливість забезпечення здійснення такими органами повноважень та функцій територіальних органів, що ліквідуються.
Таке рішення приймається Держпраці після здійснення заходів, пов`язаних із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань даних про міжрегіональні територіальні органи Держпраці, що утворені згідно з пунктом 2 Постанови, затвердження положень про них, структур, штатних розписів, кошторисів та заповненням 30 відсотків вакансій.
За приписами п. 3 ч. 3 Постанови № 14, міжрегіональні територіальні органи Держпраці, що утворюються згідно з пунктом 2 Постанови, виконують завдання і функції територіальних органів Держпраці, які ліквідуються згідно з пунктом 1.
Пунктом 5 Постанови № 14 передбачено Державній службі з питань праці забезпечити передачу майна територіальних органів Державної служби з питань праці, що ліквідуються відповідно до пункту 1 цієї постанови, міжрегіональним територіальним органам Державної служби з питань праці, утвореним згідно з пунктом 2 цієї постанови.
Отже, вказана Постанова хоч і передбачає ліквідацію територіальних підрозділів, але водночас, визначає їх правонаступниками новостворені міжрегіональні управління, що свідчить про фактичну реорганізацію.
Наказом Державної служби України з питань праці № 166 від 23.09.2022 утворено Південно-Західне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці (а.с. а.с. 158).
Наказом Державної служби України з питань праці “Про можливість забезпечення здійснення повноважень та виконання функцій” від 02.12.2022 № 230 погоджено пропозицію Південно - Західного міжрегіональне управління Державної служби з питань праці щодо можливості забезпечення здійснення повноважень та виконання функцій відповідно до Положення про Південно-Західне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці, затвердженого наказом Державної служби України з питань праці від 23.09.2022 № 172, та інших нормативно-правових актів. У зв`язку із цим припинено Управлінню Держпраці в Івано-Франківській області, Управлінню Держпраці у Тернопільській області та Управлінню Держпраці у Чернівецькій області з 05.12.2022 здійснення повноважень та виконання функцій з реалізації державної політики у відповідних сферах (а.с. 159).
Відповідно до Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 96 (зі змінами), Порядку здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20.10.2011 року №1074 (зі змінами), та на виконання Постанови Кабінету Міністрів України від 12.01.2022 №14 “Деякі питання територіальних органів Державної служби з питань праці”, Державною службою України з питань праці видано наказ про ліквідацію вищезазначених управлінь, в тому числі - Управління Держпраці в Чернівецькій області.
На виконання наказу Державної служби України з питань праці від 17.01.2022 № 31 “Про ліквідацію Управління Держпраці у Чернівецькій області” 19.01.2022 всіх працівників Управління Держпраці у Чернівецькій області, в т.ч. позивача, було попереджено про можливе вивільнення на підставі п. 1-1 ст. 87 Закону України “Про державну службу” та виплати вихідної допомоги у розмірі двох середньомісячних заробітних плат відповідно до частини 4 статті 87 Закону України “Про державну службу” (а.с. 88).
Південно - Західного міжрегіональне управління Державної служби з питань праці в заявах по суті стверджувало, що держава не відмовилася від функціональних повноважень органу, що ліквідовується наділивши такими ж чи подібними повноваженнями новостворене міжрегіональне управління, однак в позивача відсутні підстави стверджувати про наявність ознак юридичної реорганізації Управління Держпраці в Чернівецькій області.
26.09.2022 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис про державну реєстрацію юридичної особи Південно-Західне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці (вул. Франка, 4, м. Івано-Франківськ, код ЄДРПОУ 44840602), що підтверджується випискою з ЄДР (а.с. 49-50).
Згідно виписки з ЄДР, 09.02.2024 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис про припинення юридичної особи Управління Держпраці у Чернівецькій області (ЄДРПОУ 39888333) (а.с. 51).
Слід також зазначити, що ліквідація юридичної особи публічного права, на відміну від ліквідації юридичних осіб приватного права, має певні особливості, що обумовлені відмінностями в їхньому правовому статусі.
Зокрема, особливістю ліквідації державного органу як юридичної особи публічного права є те, що одночасно з його ліквідацією припиняється й реалізація державою функцій, покладених на цей орган.
Ліквідація юридичної особи публічного права здійснюється розпорядчим актом органу державної влади, органу місцевого самоврядування або уповноваженою на це особою.
У цьому акті має бути наведено обґрунтування доцільності відмови держави від виконання завдань та функцій такої особи або їхньої передачі іншим органам виконавчої влади.
Якщо таке обґрунтування наведене, то у такому випадку має місце ліквідація юридичної особи публічного права, а якщо ні, то саме посилання на те, що особа ліквідується, є недостатнім.
Отже, для вирішення питання про те, що саме мало місце - ліквідація юридичної особи публічного права чи її реорганізація, необхідно надати оцінку правовому акту, який став підставою ліквідації, зокрема на предмет того, чи припинено виконання функцій ліквідованого органу, чи покладено виконання цих функцій на інший державний орган виконавчої влади.
Якщо внаслідок ліквідації державного органу його функції були передані іншому чи новоутвореному державному органу, то в такому випадку має місце не ліквідація, а реорганізація державного органу.
Беручи до уваги вище наведене та встановлені по справі обставини, колегія суддів погоджується із судом першої інстанції, що Південно-Західне Міжрегіональне управління Державної служби з питань праці (ЄДРПОУ 44840602) має аналогічний правовий статус, що й Управління Держпраці у Чернівецькій області (ЄДРПОУ 39888333), продовжило виконання його функцій та є його правонаступником.
Викладене свідчить про обов`язковість реалізації гарантій щодо працівників визначених нормами КЗпП та інших нормативно-правових актів України під час реорганізації установи.
Дослідженням акту приймання-передачі матеріалів та справ, які станом на 30.11.2022 перебувають у проваджені судів першої, апеляційної та касаційної інстанції Управління Держпраці у Чернівецькій області до Південно-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, судом встановлено, що 30.11.2022 працівники Управління Держпраці у Чернівецькій області звільнені, та 01.12.2022 прийняті у Південно-Західне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці. В провадженні судів першої, апеляційної та касаційної інстанції відкриті судові справи Управління Держпраці у Чернівецькій області, які передаються у Південно-Західне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці для прийняття рішень по суті та їх завершення (а.с. 180).
В акті також зазначено, що позивач, головний спеціаліст-юрисконсульт сектору юридичного забезпечення передав матеріали судових проваджень у Південно-Західне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці.
Отже, матеріалами справи підтверджено, що Південно-Західне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці є правонаступником Управління Держпраці у Чернівецькій області.
З огляду на наведене, суд першої інстанції приходить до обґрунтованого  висновку, що саме на Управління Держпраці у Чернівецькій області, правонаступником якого є Південно-Західне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці, було покладено обов`язок щодо виплати позивачу допомоги в розмірі трикратної середньомісячної заробітної плати.
Також, з матеріалів справи судом встановлено, що Управлінням Держпраці у Чернівецькій області не була нарахована допомога при звільненні у розмірі трикратної середньомісячної заробітної плати відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 20, п. 1 ч. 1 ст. 21 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”.
Тому, беручи до уваги викладене, з метою ефективного захисту порушеного права, за захистом якого позивач звернувся до суду, суд першої інстанції обґрунтовано зобов`язав Південно-Західне Міжрегіональне управління Державної служби з питань праці, яке є правонаступником Управління Держпраці у Чернівецькій області, нарахувати та виплатити позивачу допомогу в розмірі трикратної середньомісячної заробітної плати, відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 20, п. 1 ч. 1 ст. 21 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”.
Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Південно-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 09 січня 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України. 

Головуючий	 	 	Смілянець Е. С.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Драчук Т. О.    Полотнянко Ю.П.