ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 листопада 2025 року
м. Київ
справа № 477/2886/24
провадження № 51-2786км25
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд, колегія суддів) у складі:
головуючого                                                           ОСОБА_1 ,
суддів                                                                       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання                         ОСОБА_4 ,
прокурора                                                               ОСОБА_5 ,
захисника                                                               ОСОБА_6 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 08 липня 2025 року, якою захиснику відмовлено в задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 22 листопада 2024 року про арешт майна, і
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 22 листопада 2024 року задоволено клопотання прокурора Миколаївської окружної прокуратури ОСОБА_8 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР під № 12024152230000639 від 15 листопада 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК, про арешт майна та з метою збереження речового доказу накладено арешт на автомобіль марки «ТАТА» (д.н.з. НОМЕР_1 ), який перебуває у володінні ОСОБА_7 , з позбавлення права його відчуження, розпорядження та користування.
Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 08 липня 2025 року відмовлено в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , про поновлення строку на апеляційне оскарження вказаної ухвали слідчого судді, а апеляційну скаргу повернуто захиснику.
Вимоги касаційної скарги, узагальнені доводи особи, яка її подала,
У касаційній скарзі захисник посилається на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. 
На обґрунтування касаційних вимог зазначає, що в матеріалах провадження відсутні відомості належного повідомлення ОСОБА_7 про дату та час розгляду слідчим суддею місцевого суду клопотання прокурора про арешт майна, про надсилання копії ухвали слідчого судді про накладення арешту на майно ОСОБА_7 , який на час постановлення ухвали слідчим суддею не мав жодного процесуального статусу, у тому числі статусу підозрюваного. Також захисник наголошує, що про існування ухвали слідчого судді йому стало відомо лише 30 червня 2025 року з Єдиного державного реєстру судових рішень, що на переконання сторони захисту, є поважною причиною пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, оскільки необізнаність апелянта з мотивами постановленого судового рішення унеможливлювала наведення обґрунтованих аргументів незгоди з оскаржуваним рішенням. Відтак сторона захисту вважає, що строк на апеляційне оскарження підлягав поновленню. 
Додатково сторона захисту вказує про незаконність ухвали слідчого судді місцевого суду, оскільки вона постановлена з порушенням правил територіальної підсудності.
Позиції учасників судового провадження
В судовому засіданні захисник ОСОБА_6 підтримав вимоги касаційної скарги, просив її задовольнити, а прокурор заперечував проти задоволення касаційної скарги сторони захисту, просив залишити її без задоволення, а ухвалу апеляційного суду - без зміни.
Інші учасники судового провадження були належним чином повідомлені про дату, час і місце касаційного розгляду, однак у судове засідання не з`явилися. 
Мотиви суду
Колегія суддів заслухала суддю-доповідача, аргументи учасників судового провадження, перевірила матеріали провадження, наведені у касаційній скарзі доводи і дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення.
Колегія суддів не надає оцінки доводам касаційної скарги захисника, які стосуються ухвали слідчого судді місцевого суду, оскільки ця ухвала не є предметом перегляду суду касаційної інстанції.
Інші доводи касаційної скарги захисника полягають у незгоді з поверненням його апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді у зв`язку з пропуском строку на апеляційне оскарження.
Відповідно до кримінального процесуального законодавства України апеляційна скарга, якщо інше не передбачено КПК, може бути подана на ухвалу слідчого судді - протягом п`яти днів з дня її оголошення (п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК), а якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, або якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому статтею 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення (абзац 2 ч. 3 ст. 395 КПК).
Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК апеляційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку апеляційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.
Тобто для прийняття процесуального рішення про повернення апеляційної скарги із зазначеної підстави суду цієї інстанції необхідно в кожному випадку детально з`ясувати, по-перше, чи постановлювалася ухвала слідчого судді з викликом особи чи без такого, по-друге, дату отримання особою копії оскаржуваного рішення.
19 листопада 2024 року до Жовтневого районного суду Миколаївської області надійшло клопотання прокурора Миколаївської окружної прокуратури ОСОБА_8 про арешт майна у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР під № 12024152230000639 від 15 листопада 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК.
Згідно із супровідним листом від 20 листопада 2024 року вих. № 477/2886/24/15500/2-24 розгляд вказаного клопотання прокурора про накладення арешту на майно слідчим суддею призначено на 21 листопада 2024 року 12 год 45 хв, про що повідомлено прокурора (вказано поштову та електронну адресу), власника майна - ОСОБА_9 (вказано поштову адресу) та ОСОБА_7 (вказано номер телефону) (а.с.п. 30).
У цей час розгляд клопотання прокурора про накладення арешту на майно не відбувся у зв`язку зі знеструмленням електромереж та відсутністю в приміщенні місцевого суду світла (акт від 21 листопада 2024 року вих. № 05-03/84/2024 (а.с.п. 33)). Секретарем судового засідання складено довідку про відкладення розгляду на 16 год 00 хв 22 листопада 2024 року (а.с.п. 34).
З супровідного листа від 22 листопада 2024 року вих. № 477/2886/24/15584/2024 вбачається, що прокурор, власник майна та ОСОБА_7 були повідомлені про розгляд слідчим суддею клопотання прокурора про накладення арешту на майно в цей же день о 16 годині в той же спосіб, що й попереднього разу (а.с.п. 35).
За результатами розгляду вказаного клопотання прокурора про накладення арешту на майно ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 22 листопада 2024 року було накладено арешт на автомобіль «ТАТА» (д.н.з.  НОМЕР_1 ).
У матеріалах провадження немає іншої інформації (наприклад, телефонограм) про інформування ОСОБА_7 про дату та час розгляду клопотання прокурора про арешт майна.
Суд не буде вдаватися в аналіз питання про те, чи взагалі володілець майна є тим суб`єктом, якого необхідно повідомити про дату та час розгляду клопотання, оскільки з дій суду першої інстанції вбачається, що суд першої інстанції визнав за необхідне повідомляти як володільця, так і власника майна.
Суд не погоджується із доводами сторони захисту, що належним є повідомлення про дату і час судового розгляду лише у випадку отримання їх адресатом за три дні, оскільки це зазначено у ч. 9 ст. 135 КПК.
Ч. 9 ст. 135 КПК визначено, що особа має отримати повістку про виклик або бути повідомленою про нього іншим шляхом не пізніше ніж за три дні до дня, коли вона зобов`язана прибути за викликом. У випадку встановлення цим Кодексом строків здійснення процесуальних дій, які не дозволяють здійснити виклик у зазначений строк, особа має отримати повістку про виклик або бути повідомленою про нього іншим шляхом якнайшвидше, але в будь-якому разі з наданням їй необхідного часу для підготовки та прибуття за викликом.
Перш за все суд нагадує про різницю між повідомленням, яке надсилається судом з метою інформування про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію та викликом. 
Також суд звертає увагу на скорочені строки для розгляду   клопотання про арешт майна, яке згідно з правилами ч. 1 ст. 172 КПК розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду.
У цьому провадженні клопотання прокурора про накладення арешту на майно надійшло до місцевого суду 19 листопада 2024 року, судовий розгляд призначений на 21 листопада 2024 року не відбувся через знеструмлення приміщення місцевого суду, як наслідок слідчий суддя цього суду з метою своєчасного розгляду клопотання прокурора про накладення арешту на майно призначив його розгляд на 22 листопада 2024 року.
Вочевидь, що у цьому провадженні учасники й не могли розраховувати на отримання інформації від суду про розгляд клопотання не пізніше, ніж за три дні до розгляду, оскільки визначені законодавцем скорочені строки, вказані у ст. 172 КПК передбачають застосування тієї частини ч. 9 ст. 135 КПК, яка стосується повідомлення «якнайшвидше».
Тому суд не вбачає порушення в частині строків повідомлення про заплановане чи перенесене судове засідання, як про це наголошує захист.
Водночас захист наголошує, що з метою звернення до суду апеляційної інстанції потребував ознайомлення із мотивами ухваленого судом рішення.
Об`єднана палата ККС ВС зробила висновок про те, що необізнаність особи з мотивами постановленої слідчим суддею ухвали може бути визнано поважною причиною пропуску строку на апеляційне оскарження і за наявності відповідного клопотання такої особи про поновлення вказаного строку є підставою для його поновлення (постанова від 27 травня 2019 року у справі № 461/1434/18).
Як вбачається із матеріалів судового провадження, копія ухвали слідчого судді місцевого суду від 22 листопада 2024 року відповідно до наявного в матеріалах провадження супровідного листа Жовтневого районного суду Миколаївської області надіслана учасникам судового провадження (прокурору, власнику майна та ОСОБА_7 ) 25 листопада 2024 року. Водночас у вищевказаному супровідному листі зазначено лише номер мобільного телефону ОСОБА_7 , поштова адреса останнього відсутня. 
Тому у суду немає підстав вважати, що суд направив ухвалу на поштову адресу ОСОБА_7 , враховуючи також те, що будь-якого підтвердження факту отримання ним цього відправлення у матеріалах провадження немає. 
Окрім цього суд враховує, що власник майна ОСОБА_10 , якій тим же супровідним листом мало бути направлено копію ухвали слідчого судді від 22 листопада 2024 року, фактично отримувала її наручно, що підтверджується наявною у матеріалах провадження заявою представника власника майна від 14 січня 2025 року про надання копії ухвали слідчого судді від 22 листопада 2024 року (а.с.п. 41).
Апеляційна скарга з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження була подана стороною захисту до Миколаївського апеляційного суду 02 липня 2025 року.
В клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді місцевого суду від 22 листопада 2024 року захисник стверджував, що копію оскаржуваної ухвали ОСОБА_7 та його захисник не отримували, а про існування такої ухвали стороні захисту стало відомо лише 30 червня 2025 року з ЄДРСР, а тому з підстав необізнаності із мотивами постановленого слідчим суддею рішення, що, на переконання сторони захисту, є поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, просив поновити вказаний пропущений строк.
Тому колегія вважає висновки апеляційного суду про наявність визначених КПК підстав для повернення апеляційної скарги захисника, з огляду на те, що для ОСОБА_7 перебіг строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді почався з 25 листопада 2024 року, тобто з моменту направлення йому місцевим судом копії оскаржуваної ухвали слідчого судді, колегія суддів вважає передчасними.
Водночас суд враховує етап, на якому зараз перебуває це провадження і можливість реалізації зацікавленою стороною свого права на розгляд питання про арешт майна і його підставність.
В ході касаційного розгляду цього провадження Судом встановлено, що 16 липня 2025 року до Вітовського районного суду Миколаївської області із Миколаївської окружної прокуратури надійшов обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК.
Тобто обвинувальний акт в цій справі було передано до суду першої інстанції, що не заперечується учасниками провадження, і, таким чином, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК досудове розслідування у цій справі закінчилося і судовий контроль у кримінальному провадженні перейшов до повноважень суду першої інстанції.
Подібне питання щодо переходу судового контролю від слідчого судді до суду, який розглядає провадження по суті вже розглядалося судом (постанови ККС ВС від 22 січня 2020 року у справі № 752/3703/19-к та від 23 січня 2024 року у справі № 752/30516/21).
Оскільки на цей час відбувається судовий розгляд у цьому провадженні судом першої інстанції, який слухає справу по суті, то всі зацікавлені особи, яким законодавець надав право на звернення до суду із клопотанням про скасування арешту майна, можуть використати процесуальні можливості для вирішення цього питання, в тому числі ставити питання про скасування накладеного арешту в ході судового розгляду, який триває.
Законодавець передбачив процесуальний механізм для розгляду всіх питань, пов`язаних із арештом майна судом, який розглядає провадження по суті. Паралельне слухання цих питань слідчим суддею вже після закінчення досудового розслідування, оскарження рішень слідчого судді після передання провадження до суду призведе до дублювання повноважень щодо цього питання, які на етапі судового розгляду вже має суд.
Таким чином, під час касаційного розгляду не встановлено підстав для скасування або зміни оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції, а тому Суд вважає, що касаційну скаргу захисника належить залишити без задоволення.
Керуючись статтями 433, 436, 442 Кримінального процесуального кодексу України, Суд
УХВАЛИВ:
Ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 08 липня 2025 року залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника - без задоволення. 
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:

ОСОБА_1                                ОСОБА_2                              ОСОБА_3