П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  600/4680/24-а 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Брезіна Тетяна Миколаївна 
Суддя-доповідач -  Сторчак В. Ю.   
05 листопада 2025 року                                                                                 
                                                                                                                    м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Сторчака В. Ю. 
суддів:  Матохнюка Д.Б.  Граб Л.С. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “ВІД ОІЛ” на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 12 березня 2025 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “ВІД ОІЛ” до Головного управління ДПС у Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, 
В С Т А Н О В И В :
Товариство з обмеженою відповідальністю “ВІД ОІЛ” звернулось до Чернівецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Чернівецькій області з наступними позовними вимогами:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Чернівецькій області форми «С» №00000/7343/Ж10/24-13-09-02 від 04.07.2024 р.;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Чернівецькій області форми «С» №00000/7344/Ж10/4-13-09-02 від 04.07.2024 року.
Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 12 березня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись з судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги, апелянт посилається на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для розгляду справи, невідповідність висновків обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення правового спору.
Відповідач направив на адресу апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін, а скаргу - без задоволення, оскільки вважає, що судом вірно встановлені обставини справи та надано їх належну правову оцінку.
За правилами п.3 ч.1 ст.311 КАС України, розгляд справи колегією суддів здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що 07.05.2024 р. Державна податкова служба України направила ГУ ДПС в областях та м. Києві лист №1341/8 про проведення факт чини перевірок платників податків, які здійснюють роздрібну торгівлю пальним. 
На підставі наказу ГУ ДПС у Чернівецької області від 05.06.2024 р. № 895-п «Про проведення фактичної перевірки» та згідно направлень №1685, №1686, №1687 та №1688 від 05.06.2024 року, проведена фактична перевірка ТОВ «ВІД ОІЛ» (ЄДРПОУ 43600083) з питань здійснення контролю за дотриманням вимог законодавства, яке регулює виробництво та обігу спирту, спиртовмісної продукції, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах та пального. Підставами перевірки вказано пп. 75.1.3 п 75.1 ст. 75, пп 80.2.4, пункту 80.2 ст 80, пп. 69.2, 69.27 п 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України. 
За результатами перевірки складено акт №6516/ж5/24-13-09-02 від 13.06.2024. В акті перевірки зафіксовано наступні порушення: пп. 12 ст.3 Закону України від 06.07.1995 року №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»; ст.11 Закону України від 19.12.1995 №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального».
На підставі вказаного акта перевірки складено податкові повідомлення-рішення від 04.07.2024 р. №00000/7347/Ж10/24-13-07-02 на суму 9673,73 грн, №00000/7344/ж10/24-13-09-02 на суму 13965 грн, №00000/7343/ж10/24-13-09-02 на суму 38206,10 гривень. 
Під час проведеної перевірки 06.06.2024 р. складено акт зняття залишків готівки на місці проведення розрахунків АЗС м. Хотин, вул. Незалежності, 47В, де вказано виручку разом із залишком готівки на початок дня 157922 гривень. У вказаному акті міститься підпис оператора ОСОБА_1 .
Крім того, 06.06.2024 р. оператором ТОВ «ВІД ОІЛ» Шевчук М.С. надано письмові пояснення, в яких зазначається, що прихідні накладні на товар, який знаходиться в магазині АЗС відсутні, у зв`язку і тим, що накладні знаходяться у головному офісі та вказано про відсутність претензій до перевіряючих. 
Також 06.06.2024 р. оператором ТОВ «ВІД ОІЛ» Левко В.А. надано письмові пояснення, в яких зазначається про відсутність претензій до перевіряючих. 
Під час проведеної перевірки 06.06.2024 р. складено відомості щодо повноти оприбуткування, реалізації та фактичних залишків запасів (товарно-матеріальних цінностей), відомість щодо наявних тютюнових виробів, які підписані оператором ТОВ «ВІД ОІЛ» - ОСОБА_1 .
Матеріали справи містять копію фіскального чека №206984 від 06.06.2024 р. та витяг з СОД РРО щодо реалізації позивачем (касир Шевчук М.) сигарет «Кент Вайт» за ціною 94,90 гривень. 
До матеріалів справи додано наказ Товариства з обмеженою відповідальністю ВІД ОІЛ від 06.06.2024 р. №06/10 проведення повної інвентаризації обліку залишку товарних запасів сигарет марки «KENT WHITE» (КЕНТ ВАЙТ) у АЗС з магазином, що знаходиться за адресою: м. Хотин, вул. Незалежності, буд. 47-В станом на початок та кінець робочої зміни 06.06.2024 року. Також 06.06.2024 р. було складено інвентаризаційний акт №1. 
Приймаючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про необгрунтованість позовних вимог та відсутність правових підстав для їх задоволення.
Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, колегія суддів виходить із наступного.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України №2755-VI від 02 грудня 2010 року.
Порядок проведення фактичних перевірок контролюючими органами передбачений статтею 80 ПК України.
Згідно із п. 80.1 ст. 80 Податкового кодексу України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).
Відповідно до п. 80.2 ст.80 Податкового кодексу України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав: 80.2.2. у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.
Судом встановлено, що підставами для проведення фактичної перевірки позивача вказано пп. 75.1.3 п 75.1 ст. 75, пп. 80.2.4, п. 80.2 ст. 80, пп. 69.2, 69.27 п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України. Крім того, податковий орган повідомив, що підставою для проведення фактичної перевірки був лист №1341/8 Державної податкової служби України від 07.05.2024 р., направлений ГУ ДПС в областях та м. Києві про проведення фактичних перевірок платників податків, які здійснюють роздрібну торгівлю пальним.
Вимоги щодо змісту наказу про проведення фактичної перевірки безпосередньо встановлені абз. 3 п. 81.1 ст.81 ПК України, відповідно до якого в наказі зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу.
Отже, вимоги чинного податкового законодавства не передбачають обов`язку щодо зазначення контролюючим органом у наказі на проведення фактичної перевірки конкретизації підстав, окрім перелічених у пп. 80.2.2 80.2.7 п.80.2 ст. 80 Податкового кодексу України.
Суд вважає, що при вирішенні цього спору слід враховувати висновки Верховного Суду, зокрема, викладені у постановах від 11 липня 2022 року у справі №120/5728/20-а, від 21 грудня 2022 року у справі №500/1331/21 відносно того, що формулювання конкретного змісту наказу є дискрецією контролюючого органу, однак, з обов`язковим дотриманням вимог норм абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України щодо змісту наказу про проведення перевірки. У разі встановлення в одному підпункті статті декількох самостійних підстав для проведення перевірки кожна з них не обов`язково має бути сформульована тотожно до змісту правової норми, якою ця підстава встановлена, проте повинна бути чітко визначена та відповідати правовій нормі. Виконання такої вимоги забезпечує розуміння суб`єктом господарювання причин, що зумовили проведення перевірки, а також кола питань, які можуть бути її предметом, залежно від підстави проведення. У такій ситуації в разі виникнення спору щодо наявності дійсних підстав для проведення перевірки або обґрунтованості припущень щодо вчинення суб`єктом господарювання порушень суд має можливість перевірити ці питання під час розгляду адміністративної справи.
Верховний Суд у постанові від 21 січня 2021 року у справі № 460/1239/19 зазначив, що в межах подібних; правовідносин судами попередніх інстанцій не перевірено наявність (відсутність) підстав для проведення перевірки. При цьому, незазначення такої підстави в наказі на проведення перевірки, не свідчить про незаконність наказу або перевірки, оскільки відповідно до п. 81.1 ст. 81 ПК України в наказі про перевірку достатньо зазначити підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом. У посадових осіб контролюючого органу виникає право на проведення фактичної перевірки за сукупності двох умов: наявності визначених законом підстав для її проведення (правова підстава), пред`явлення або надіслання у випадках, визначених пунктом 81.1 статті 81 ПК України документів (формальна підстава).
У справах щодо законності/незаконності фактичної перевірки Верховний Суд зазначає, що відсутність у наказі про проведення фактичної перевірки на підставі пп. 80.2.2 п. 80.2 ст. 80 ПК України посилання на конкретну інформацію, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, безперечно є недоліком наказу. Однак, цей недолік не є безумовною підставою для висновку про незаконність перевірки та прийнятих за її результатом рішень, адже суд навіть у разі, якщо податковий орган не розкриває зміст інформації у наказі, повинен при розгляді справи дослідити інформаційну цінність наданих органом ДПС відомостей та надати оцінку тому, чи може вважатися певний документ джерелом інформації про можливі порушення платником податків законодавства.
Як встановлено судом, згідно з вимогами п. 81.1 ст. 81 Податкового кодексу України направлення на проведення перевірки та копію наказу про проведення фактичної перевірки пред`явлено позивачу перед початком проведення перевірки, що не заперечується сторонами. Суд звертає увагу, що оцінка правомірності проведеної перевірки повинна надаватися з урахуванням достатності змісту наказу для висновків про фактичну підставу проведення відповідної перевірки. При цьому, не зазначення обставин, які в цій нормі розкриваються не є безумовною підставою для визнання наказу та перевірки незаконними. Разом із тим, наказ містить відомості з яких саме питань та за який період наказано провести фактичну перевірки АЗС з магазином за адресою: Чернівецька обл., Дністровський район, м. Хотин, вул. Незалежності, буд. 47-В. Таким чином, суд вважає безпідставними доводи позивача в частині обґрунтувань щодо протиправності проведеної перевірки та відсутності законодавчих підстав для її проведення.
Аналогічна правова позиція застосована Верховним Судом у постанові від 01.10.2024 р. по справі №280/11618/21.
За результатами перевірки складено акт №6516/ж5/24-13-09-02 від 13.06.2024. В акті перевірки зафіксовано наступні порушення: пп. 12 ст.3 Закону України від 06.07.1995 року №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»; ст.11 Закону України від 19.12.1995 №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального».
На підставі вказаного акта перевірки складено податкові повідомлення-рішення від 04.07.2024 р. №00000/7347/Ж10/24-13-07-02 на суму 9673,73 грн, №00000/7344/ж10/24-13-09-02 на суму 13965 грн, №00000/7343/ж10/24-13-09-02 на суму 38206,10 гривень.
Предметом оскарження в даній справі є податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Чернівецькій області від 04.07.2024 р. форми «С» №00000/7343/Ж10/24-13-09-02 та №00000/7344/Ж10/4-13-09-02.
У податковому повідомленні-рішенні від 04.07.2024 р. форми «С» №00000/7343/Ж10/24-13-09-02 зазначено порушення ст.11-1 Закону України від 19.12.1995 №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального».
Стаття 11-1 Закону України від 19.12.1995 №481/95-ВР передбачає, що встановлена виробником або імпортером максимальна роздрібна ціна на тютюнові вироби, тютюн, промислові замінники тютюну наноситься на пачку, коробку або сувенірну коробку тютюнових виробів разом з датою їх виготовлення. Максимальна роздрібна ціна за пачку, коробку або сувенірну коробку наноситься визначеним виробником способом у визначеному виробником місці і складається з її цифрового виразу та скороченого найменування грошової одиниці України. Дата виготовлення наноситься визначеним виробником способом у визначеному виробником місці і складається із шести цифр, перші дві з яких означають день, наступні дві - місяць, останні дві - рік такої дати. Нанесення максимальної роздрібної ціни та дати виготовлення на упаковку тютюнових виробів, призначених для вивезення (експортування) за межі митної території України, здійснюється згідно з умовами відповідної угоди на експорт.
Відповідно до пп. 14.1.4, пп.14.1.106 п. 14.1 ст. 14 ПК України акцизний податок - непрямий податок на споживання окремих видів товарів (продукції), визначених цим Кодексом як підакцизні, що включається до ціни таких товарів (продукції); максимальні роздрібні ціни - ціни, встановлені на підакцизні товари (продукцію з урахуванням усіх видів податків (зборів). Акцизний податок з реалізованих суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів не включається до максимальної роздрібної ціни. Максимальні роздрібні ціни на підакцизні товари (продукцію) встановлюються виробниками або імпортерами товарів (продукції) шляхом декларування таких цін у порядку, встановленому цим Кодексом. Продаж суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, на які встановлюються максимальні роздрібні ціни, не може здійснюватися за цінами, вищими за максимальні роздрібні ціни, збільшені на суму акцизного податку з роздрібної торгівлі підакцизних товарів.
Відповідно до п.29.1 ст. 29 ПК України обчислення суми податку здійснюється шляхом множення бази оподаткування на ставку податку із/без застосуванням відповідних коефіцієнтів.
Згідно з пп. 213.1.9 п.213.1 ст. 213 ПК України об`єктами оподаткування є операції, зокрема, з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.
Відповідно до пп. 215.3.10 п. 215.3 ст. 215 ПК України для підакцизних товарів, реалізованих відповідно до підпункту 213.1.9 пункту 213.1 статті 213 цього Кодексу, ставки податку встановлюються за рішенням сільської, селищної або міської ради у відсотках від вартості (з податком на додану вартість), у розмірі 5 відсотків.
Для пива, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюну та промислових замінників тютюну, реалізованих відповідно до пп. 213.1.9 п. 213.1 ст. 213 цього Кодексу, ставка податку становить 5 відсотків. Для товарів, зазначених у підпункті 215.3.4 пункту 215.3 статті 215 цього Кодексу, реалізованих відповідно до підпункту 213.1.9 пункту 213.1 статті 213 цього Кодексу, ставка податку становить 0,042 євро за кожний літр реалізованого (відпущеного) товару.
Судом встановлено, що під час проведення фактичної перевірки працівниками ГУ ДПС у Чернівецькій області встановлено реалізацію сигарет «Кент Вайт» за ціною 94,90 гривень. На підтвердження реалізації вказаної пачки сигарет ГУ ДПС у Чернівецькій області надано до матеріалів справи копію фіскального чеку та витяг з СОД РРО, які підтверджують вказані обставини.
Таким чином, в ході проведення фактичної перевірки, встановлено реалізацію пачки сигарет «Кент Вайт» із перевищенням максимальної роздрібної ціни, встановленої виробником (імпортером), яка зазначена на пачці. Так, ціна зазначена на пачці сигарет зазначена 83,80 гривень.
Відповідно до норм пп.215.3.10 п. 215.3 ст. 215 ПК України ставка акцизного податку становить 5 відсотків. Отже, максимальна роздрібна ціна повинна була становити 87,99 грн (83,80*5%).
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 17 Закон України № 481/95-ВР за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством. До суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: роздрібної торгівлі тютюновими виробами за цінами, вищими від максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби, встановлених виробниками або імпортерами таких тютюнових виробів, збільшеними на суми акцизного податку з реалізації через роздрібну торговельну мережу тютюнових виробів, - 100 відсотків вартості наявних у суб`єкта господарювання тютюнових виробів, але не менше 10000 гривень.
Враховуючи те, що ТОВ «Від Оіл» реалізовано сигарети «Кент Вайт» за ціною вище від максимальної роздрібної ціни, суб`єкт господарювання підлягає притягненню до відповідальності згідно з ч.2 ст.17 Закон України № 481/95-ВР. 
Для застосовуються фінансові санкції згідно вказаної статті податковим органом взято загальну вартість наявних у суб`єкта господарювання тютюнових виробів. Судом встановлено, що під час проведення фактичної перевірки на місці здійснення господарської діяльності АЗС за адресою: м.Хотин, вул. Незалежності 47В знаходились оператори вказаного АЗС Шевчук Марина Сергіївна та Левко Віталій Анатолійович. 
Матеріали справи містять складену під час фактичної перевірки відомість щодо наявних тютюнових виробів, відповідно до якої загальна сума тютюнових виробів, які знаходяться у місці здійснення господарської діяльності на АЗС за адресою: м.Хотин, вул. Незалежності 47В становить 38206,1 гривень. З вказаною відомістю оператор Шевчук М.С. була ознайомлена, про що свідчить її особистий підпис на копії відомості, яка додана до матеріалів адміністративної справи. Також суд звертає увагу, що у доданому до матеріалів справи фіскальному чеку №206984 від 06.06.2024 р. зазначено ім`я касира Шевчук М.С., а тому, доводи позивача стосовно не ідентифікації особи, працівника АЗС з магазином, що здійснили продаж тютюнових виробів є помилковими. Крім того, судом встановлено, що зазначені працівники надали свої письмові пояснення податковому органу відповідно до яких вони визнають факт того, що є операторами на АЗС ТОВ «Від Оіл» та претензій до перевіряючих не мають.
Отже, судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено належними доказами виявлені порушення під час фактичної перевірки, в частині роздрібної торгівлі позивачем тютюновими виробами за цінами, вищими від максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби, встановлених виробниками або імпортерами таких тютюнових виробів.
З вказаних підстав податкове повідомлення-рішення від 04.07.2024 р. форми «С» №00000/7343/Ж10/24-13-09-02 є таким, що прийнято правомірно та обгрунтовано.
Щодо оскаржуваного податкового повідомлення-рішення форми «С» №00000/7344/Ж10/4-13-09-02 від 04.07.2024 р. в якому зазначено порушення пп. 12 ст.3 Закону України від 06.07.1995 року №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до п. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 року №265/95-ВР в чинній на момент виникнення спірних правовідносинах редакції (далі Закон України №265/95-ВР) суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку. Порядок та форма обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам на початок проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарних запасів (зокрема, але не виключно, документи щодо інвентаризації товарних запасів, документи про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання та/або документи на внутрішнє переміщення товарів), які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).
Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які провадять діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння).
Відповідно до ст. 20 Закону №265/95-ВР до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або не надали під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), за рішенням контролюючих органів застосовується фінансова санкція у розмірі вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які здійснюють діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння).
Суд встановив, що під час проведення фактичної перевірки ТОВ «Від Оіл» не надано первинні документи на алкогольні напої, які знаходились на АЗС за адресою: м.Хотин, вул. Незалежності 47В. Згідно наданих письмових пояснень оператора ОСОБА_1 , первинні документи на товар, який знаходиться у АЗС в магазині відсутні, оскільки вони зберігаються у головному офісі. У зв`язку з відсутностю первинних документів у місці ведення господарської діяльності, та враховуючи норму ст. 20 Закону №265/95-ВР, відповідно до якої фінансова санкція застосовується у розмірі вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, ГУ ДПС у Чернівецькій області складено відомість з описом алкогольних напоїв на суму 13965 грн, яка наявна в матеріалах справи.
Приписами пп. 12 ст. 3 Закону № 265/95-ВР чітко встановлений порядок, відповідно до якого, суб`єкт господарювання зобов`язаний: вести облік товарних запасів; здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку; на місці продажу товарів зберігати документи (у паперовій або електронній формі), які підтверджують облік та походження товарів, які знаходяться на місці реалізації, і надати їх контролюючим органам на початок проведення перевірки, в тому числі надати документи про походження товарних запасів. Фінансова відповідальність застосовується у разі не ведення такого обліку та/або не надання під час проведення перевірки документів, які підтверджують облік таких товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті). Такими чином, приписи п. 12 ст. 3 та ст. 20 Закону №265/95-ВР сформульовані достатньо чітко та зрозуміло без колізій і протиріч. Судом встановлено, що позивачем не надано податковому органу будь-яких документів обліку товарів, які знаходились у місці реалізації станом на 06.06.2024 р. на АЗС за адресою: м.Хотин, вул. Незалежності 47В, а тому податковий орган мав право застосовувати штрафні санкції на підставі приписів ст. 20 Закону №265/95-ВР.
Аналогічна правова позиція застосована Верховним Судом у постанові від 01.10.2024 р. по справі №280/11618/21.
З вказаних підстав, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про  правовірність прийнятого відповідачем податкового повідомлення-рішення від 04.07.2024 р. форми «С» №00000/7344/Ж10/4-13-09-02.
Враховуючи встановлені у справі обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги позивача висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.
Поряд з цим, колегія суддів зазначає, що згідно з п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
Однак, згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Зазначеним вимогам закону рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 12 березня 2025 року відповідає.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Апеляційний суд вважає, що Чернівецький окружний адміністративний суд не допустив неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення, внаслідок чого апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення без змін.
Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.6 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому відповідно до п. 2 ч.5 ст. 328 цього Кодексу судове рішення за результатами її розгляду судом апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “ВІД ОІЛ” залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 12 березня 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.  

Головуючий	 	 	Сторчак В. Ю.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Матохнюк Д.Б.    Граб Л.С.