ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

11 листопада 2025 року 	м. Дніпро	справа № 215/4649/25	
(суддя Данилевський М.А., м. Кривий Ріг)
Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Чередниченка В.Є. (доповідач),
                               суддів:  Шальєвої В.А., Іванова С.М.,     
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою   ОСОБА_1 на ухвалу Тернівського районного суду м.Кривого Рогу від 16 червня 2025 року  про передачу за підсудність до іншого суду справи №215/4649/25 за позовом   ОСОБА_1 до  Криворізької міської ради про зобов`язання вчинити певні дії,-

                                                                 ВСТАНОВИВ: 

ОСОБА_1 06 червня 2025 року звернулася до суду з позовом до Криворізької міської ради щодо встановлення наявності компетенції (повноважень) за результатом розгляду заяви від 14.05.25 р вх 178 створювати штучні для розгляду питання звільнення директора ОСОБА_2 , яка використовує кошти не за призначенням і порушує права позивача на попередження за можливістю страждань і болю гарантовані ст. 3 ч. 2 ст. 28 Конституції України та визнати такі перешкоди протиправною бездіяльністю, а таку процедуру протиправною діяльністю та зобов`язати зазначити тарифний оклад директора, завідуючої амбулаторії підприємства.             
Ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 червня 2025 року справу передано за підсудністю до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.
Ухвала суду мотивовано тим, що переданий на вирішення суду спір предметно не підсудний місцевому загальному суду як адміністративному.
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції позивач оскаржила її до апеляційного суду з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та окремою ухвалою позов направити до суду за встановленою підсудністю.
Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що суддею не виконано вимог статті 248 КАС України.
Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до положень статті 20 КАС України предметну юрисдикцію адміністративних судів розмежовано.
Місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні: 1) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності; 2) адміністративні справи, пов`язані з виборчим процесом чи процесом референдуму, щодо: оскарження рішень, дій чи бездіяльності дільничних виборчих комісій, дільничних комісій з референдуму, членів цих комісій; уточнення списку виборців; оскарження дій чи бездіяльності засобів масової інформації, інформаційних агентств, підприємств, установ, організацій, їх посадових та службових осіб, творчих працівників засобів масової інформації та інформаційних агентств, що порушують законодавство про вибори та референдум; оскарження дій чи бездіяльності кандидата у депутати сільської, селищної ради, кандидатів на посаду сільського, селищного голови, їх довірених осіб; 3) адміністративні справи, пов`язані з перебуванням іноземців та осіб без громадянства на території України, щодо: примусового повернення в країну походження або третю країну іноземців та осіб без громадянства; примусового видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України; затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України; продовження строку затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України; затримання іноземців або осіб без громадянства до вирішення питання про визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового захисту в Україні; затримання іноземців або осіб без громадянства з метою забезпечення їх передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 4) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, визначених пунктами 1-3 частини першої цієї статті; 5) адміністративні справи щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років».
Окружним адміністративним судам підсудні всі адміністративні справи, крім визначених частиною першою цієї статті.
Оскільки частиною першою ст. 20 КАС України встановлено виключний перелік справ, які належить розглядати місцевим загальним судам як адміністративним судам, та до якого не відносяться справи у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження, суд першої інстанції, з урахуванням приписів ч. 6 ст. 7 КАС України, зробив правильний висновок про наявність підстав для передачі цього спору на вирішення Дніпропетровському окружному адміністративному суду.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що Кодекс адміністративного судочинства України не визначає порядок дій суду першої інстанції у разі подання до нього позову, який предметно не підсудний цьому суду, а саме не визначає можливості повернення такого позову заявнику чи направлення його до суду, до предметної підсудності якого віднесено розгляд таких справ.
В той же час, порушення судом першої інстанції предметної підсудності є безумовною підставою для скасування рішення суду першої інстанції, що встановлено ч.1 ст.318 КАС України.
Відповідно до ч.6 ст.7 КАС України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону).
Таким чином, суд першої інстанції, вирішуючи питання щодо предметної підсудності, обґрунтовано застосував аналогію закону, яким визначено порядок дій суду при вирішенні питання щодо територіальної підсудності.
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції зробив висновок про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, в частині передачі справи на розгляд іншому суду.
Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає про те, що відповідно до п.29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 справа «Руїз Торіха проти Іспанії» суд наголошує на тому, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції і зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Між тим, інші аргументи наведені позивачем в обґрунтування своєї позиції по справі фактично зводяться до загального, а саме незгодою з висновком суду щодо передачі цієї справи на розгляд до окружного адміністративного суду, відповідь на який судом надано, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції вважає, що всі інші аргументи позивача не є доречними і важливими аргументами, оскільки не спростовують висновок суду щодо підсудності цієї справи Дніпропетровському окружному адміністративному суду.
На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.
Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 315, статтями 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

                                                              ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а ухвалу Тернівського районного суду м.Кривого Рогу від 16 червня 2025 року  про передачу за підсудність до іншого суду справи №215/4649/25 – без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених частиною 5 статті 291, пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
                    Повне судове рішення складено 11 листопада 2025 року.
   
Головуючий - суддя                                                                      В.Є. Чередниченко 

                               суддя                                                                      В.А. Шальєва 

                               суддя                                                                      С.М. Іванов