ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 жовтня 2025 року
м. Київ
справа № 482/1589/22
провадження № 61-15146св24
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Синельникова Є. В.,
суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., 
Шиповича В. В. (суддя-доповідач),
учасники справи:
позивачка -  ОСОБА_1,
відповідачі: Державне підприємство «Сетам» Міністерства юстиції України, ОСОБА_2 ,
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Новоодеський відділ державної виконавчої служби у Миколаївському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), приватний нотаріус Миколаївського районного нотаріального округу Миколаївської області Філіпенко Денис Вадимович, ОСОБА_3 ,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Зеленська Анжеліка Петрівна, на постанову Миколаївського апеляційного суду, у складі колегії суддів: Самчишиної Н. В., Коломієць В. В., Серебрякової Т. В., від 14 жовтня 
2024 року,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
1.           У грудні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Державного підприємства «Сетам» Міністерства юстиції України (далі - 
ДП «Сетам»), ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Новоодеський відділ державної виконавчої служби у Миколаївському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), приватний нотаріус Миколаївського районного нотаріального округу Миколаївської області Філіпенко Д. В., про визнання недійсними електронних торгів, визнання протоколу та акту недійсними, визнання свідоцтв про право власності недійсними.
2.           Позовні вимоги ОСОБА_1 мотивовані тим, що під час шлюбу з ОСОБА_3 вони за договорами купівлі-продажу придбали житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, за адресою: АДРЕСА_1 , та земельні ділянки: площею 0,0698 га, кадастровий номер 4824810100:05:032:0026, яка призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд; площею 0,0919 га, кадастровий номер 4824810100:05:032:0031 з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства, що розташовані за тією ж адресою.
3.           Ухвалою Новоодеського районного суду Миколаївської області 
від 22 березня 2021 року було відкрито провадження у справі № 482/329/21 за її позовом до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя. Рішення по справі не прийнято.
4.           Водночас позивачці стало відомо, що спільно набуте нею із 
ОСОБА_3 нерухоме майно було реалізовано на електронних торгах через ДП «Сетам» за борги ОСОБА_3 .
5.           07 травня 2021 року постійно діючим третейським судом при Регіональній Торгово-промисловій палаті Миколаївській області у справі 
№ 3/2021 було прийнято рішення про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 боргу в сумі 532 949,14 грн, що еквівалентно 19 155,26 доларів США, за офіційним курсом НБУ на 01 квітня 2021 року, за договором позики 
від 23 березня 2016 року та судові витрати по справі в сумі 8 475,39 грн.
6.           Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 10 червня 2021 року у справі № 3/2021 на виконання вказаного рішення третейського суду були видані виконавчі листи, примусове виконання яких здійснювалось Новоодеським ВДВС у Миколаївському районі Миколаївської області ПМУ Міністерства юстиції (м. Одеса).
7.           05 липня 2021 року головним державним виконавцем Притуляк К. А. були відкриті виконавчі провадження № НОМЕР_4 та № НОМЕР_5, а 07 липня 2021 року винесена постанова про їх об`єднання у зведене виконавче провадження № НОМЕР_6.
8.           У вказаному виконавчому провадженні головним державним виконавцем Притуляк К. А. було звернуто стягнення на належні подружжю земельні ділянки та житловий будинок.
9.           За результатами проведених ДП «Сетам» 16 серпня 2021 року електронних торгів, земельні ділянки та житловий будинок були реалізовані згідно з протоколом проведення електронних торгів № 550429 від 16 серпня 2021 року по лоту № 488894 учаснику № 1 ОСОБА_2 .
10.        Позивачка посилається на те, що державний виконавець порушив порядок звернення стягнення на земельні ділянки та житловий будинок, оскільки не перевірив існування її речових прав на нерухоме майно.
11.        13 вересня 2021 року приватний нотаріус Філіпенко Д. В. видав ОСОБА_2 свідоцтва про право власності на будинок і земельні ділянки та зареєстрував це право за ОСОБА_2 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
12.        Позивачка вважає оспорюваний договір купівлі-продажу житлового будинку та земельних ділянок недійсним з підстав невідповідності його змісту вимогам цивільного законодавства, зокрема через відчуження майна без її згоди, як співвласника.
13.        Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просила суд:
-                     визнати недійсними електронні торги, проведені ДП «Сетам» 16 серпня 2021 року, з реалізації арештованого майна за лотом №488894, а саме: житлового будинку, загальною площею 101,50 кв. м, та двох земельних ділянок, площею 0,0698 га та 0,0919 га, за адресою: АДРЕСА_1 ;
-                     визнати недійсним протокол проведення електронних торгів № 550429 від 16 серпня 2021 року із реалізації арештованого майна за лотом № 488894;
-                     визнати недійсним акт про проведені електронні торги в. о. начальника Новоодеського ВДВС у Миколаївському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 
від 27 серпня 2021 року;
-                     визнати недійсними свідоцтва про право власності серії № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 від 13 вересня 2021 року.
14.        Ухвалою Новоодеського районного суду Миколаївської області 
від 01 червня 2023 року, ОСОБА_3 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
15.        Рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області, у складі судді Сергієнка С. А., від 20 травня 2024 року позов задоволено.
Визнано недійсними електронні торги, проведені ДП «Сетам» 16 серпня 
2021 року, із реалізації арештованого майна за лотом № 488894, а саме: житлового будинку, загальною площею 101,50 кв. м, та двох земельних ділянок, площею 0,0698 га та 0,0919 га, за адресою: АДРЕСА_1 .
Визнано недійсним протокол проведення електронних торгів, проведених 
ДП «Сетам», № 550429 від 16 серпня 2021 року з реалізації арештованого майна за лотом № 488894.
Визнано недійсним акт про проведені електронні торги, складений і затверджений в. о. начальника Новоодеського ВДВС у Миколаївському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), від 27 серпня 2021 року, за яким ОСОБА_2 придбала лот № 488894 на електронних торгах ДП «Сетам» 27 серпня 2021 року.
Визнано недійсними свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 та № 1409 від 13 вересня 2021 року, видані приватним нотаріусом Миколаївського районного нотаріального округу Миколаївської області Філіпенком Д. В. на підставі акта про проведені електронні торги в. о. начальника Новоодеського ВДВС у Миколаївському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 27 серпня 2021 року.
Вирішено питання розподілу судових витрат.
16.        Суд першої інстанції врахував, що спірне нерухоме майно було набуте ОСОБА_1 та ОСОБА_3 за час шлюбу, відповідно, це майно є їх спільною сумісною власністю та з моменту його придбання ОСОБА_1 є його співвласником. 
17.        Державний виконавець перед вирішенням питання про звернення стягнення на спірне нерухоме майно повинен був з`ясувати, чи не володіє боржник ( ОСОБА_3 ) цим майном спільно з іншими особами, після чого вирішити питання про визначення частки майна боржника у такому майні. 
Проте вказане питання державним виконавцем при передачі спірного майна на реалізацію в повній мірі з`ясовано не було. Внаслідок чого на електронних торгах було реалізовано майно в цілому, зокрема і частка, яка належить позивачці, чим були порушені її права.
Короткий зміст постанови апеляційного суду
18.        Постановою Миколаївського апеляційного суду від 14 жовтня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено, рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області від 20 травня 2024 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 . Вирішено питання розподілу судових витрат.
19.        Колегія суддів вказала, що позивачка не надала належних та допустимих доказів того, що кошти, отримані ОСОБА_3 за договором позики 
від 23 березня 2016 року та стягнуті рішенням третейського суду у справі 
№ 3/2023, були використані не в інтересах сім`ї. Доказів того, що позивачка оспорювала у судовому порядку вказаний договір позики з підстав його укладення без її згоди матеріали справи не містять, а за спільними зобов`язаннями подружжя останнє має нести відповідальність усім своїм майном.
20.        Також, на переконання апеляційного суду, відносини між подружжям та можлива недобросовісність дій одного з них не повинні виправдовувати втручання у право власності нового володільця нерухомого майна та зводити нанівець встановлену законодавством процедуру звернення стягнення на майно боржника шляхом реалізації майна на електронному аукціоні.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
21.        У касаційній скарзі ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Зеленська А. П., просить постанову Миколаївського апеляційного суду 
від 14 жовтня 2024 року скасувати, залишивши в силі рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області від 20 травня 2024 року.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
22.        13 листопада 2024 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Зеленська А. П., подала касаційну скаргу на постанову Миколаївського апеляційного суду від 14 жовтня 2024 року.
23.        Ухвалою Верховного Суду від 26 грудня 2024 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , витребувано із суду першої інстанції матеріали справи № 482/1589/22, які у січні 2025 року надійшли до Верховного Суду.
24.        Ухвалою Верховного Суду від 03 вересня 2025 року справу призначено до розгляду у складі колегії із п`яти суддів в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
25.        Підставою касаційного оскарження судових рішень заявниця зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду 
від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 05 червня 2018 року у справі № 910/856/17, від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 21 листопада 2018 року у справі 
№ 372/504/17, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15, від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14, від 01 жовтня 2019 року у справі 
№ 911/2034/16, від 15 жовтня 2019 року у справі № 911/3749/17, від 15 січня 2020 року у справі № 367/6231/16, від 11 лютого 2020 року у справі 
№ 922/614/19, від 30 червня 2020 року у справі № 638/18231/15, від 22 вересня 2022 року у справі №125/2157/19, від 04 липня 2023 року у справі 
№ 233/4365/18, від 23 січня 2024 року у справі № 523/14489/15, а також у постановах Верховного Суду від 29 серпня 2019 року у справі № 212/12256/14, від 01 квітня 2020 року у справі № 462/518/18, від 22 березня 2021 року у справі № 756/6374/17, від 05 квітня 2021 року у справі № 741/496/18, від 16 червня 2021 року у справі № 672/1389/18, від 10 листопада 2021 року у справі 
№ 639/5409/18, від 31 травня 2023 року у справі № 643/11253/20, у постановах Верховного Суду України від 20 лютого 2013 року у справі № 6-163цс12, 
від 19 червня 2013 року у справі № 6-55цс13, від 18 листопада 2015 року 
у справі № 6-1884цс15, від 25 листопада 2015 року у справі № 6-1749цс15, 
від 13 квітня 2016 року у справі № 6-2988цс15, від 29 листопада 2017 року 
у справі № 668/5633/14 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
26.        Вказує, що апеляційним судом не встановлено факту використання коштів, отриманих ОСОБА_3 за договором позики, в інтересах сім`ї, а тому відчуження спірного нерухомого майна, частка якого належить позивачці, на електронних торгах в рахунок погашення зобов`язань ОСОБА_3 порушує право позивачки як співвласника цього майна.
27.        Зауважує, що пред`явлення позову стороною договору або іншою (зацікавленою) особою про визнання недійсним договору є виправданим та ефективним способом захисту порушеного права у разі, якщо такий позов заявлено з метою повернення одному з подружжя, чиї права порушено, майнових прав на частку та/або одночасного виділення частки в порядку поділу майна подружжя або встановлення порядку користування цим майном.
28.        Стверджує, що державний виконавець був обізнаним про належність спірного майна до об`єктів спільної сумісної власності подружжя, але проігнорував цей факт, незважаючи на те, що реалізація всього майна, в якому є частка позивачки, не відповідає вимогам закону та порушує її права як співвласника.
29.        Наголошує, що позивачка має намір проживати у спірному будинку, але наразі в ньому проживає ОСОБА_5 , незважаючи на те, що електронні торги відбулися у 2021 році.
Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу
30.        10 лютого 2025 року ОСОБА_2 , в інтересах якої дії адвокат Кривицька Ж. О., подала відзив на касаційну скаргу. Враховуючи необхідний час для підготовки відзиву та те, що ухвала про відкриття касаційного провадження була вручена ОСОБА_2 - 01 лютого 2025 року, а строк для подання відзиву було визначено до 17 січня 2025 року, колегія суддів вважає за можливе продовжити ОСОБА_2 строк для подання відзиву до 10 лютого 2025 року.
31.        У відзиві ОСОБА_2 , в інтересах якої дії адвокат Кривицька Ж. О., зазначає, що позивачка не є стороною виконавчого провадження та не є учасником торгів, а саме по собі скасування торгів не призведе до поновлення прав, які вона вважає порушеними. ОСОБА_1 не заявляла вимог про витребування спірного майна, а оскарження результатів торгів без витребування майна порушує права законного власника, яким є 
ОСОБА_2 . Наголошує, що вимоги про визнання недійсним протоколу електронних торгів не є ефективним способом захисту порушених прав, а визнання недійсними електронних торгів є допустимим лише за певних умов, зокрема якщо позивачем і відповідачем є продавець і покупець за договором купівлі-продажу. Натомість визнання недійсними електронних торгів призведе до повернення спірного майна до боржника, а не до позивачки.
32.        Вказує, що позивачка та боржник у виконавчому провадженні до моменту реалізації арештованого майна були обізнані про відкрите виконавче провадження та про зобов`язання щодо повернення коштів на підставі виконавчого документу виданого судом, проте не вчиняли жодних дій для сплати боргу. Боржник у виконавчому провадженні не повідомляв державного виконавця про правовий режим спільної сумісної власності щодо спірного майна. 
33.        Звертає увагу на презумпцію добросовісності набувача. 
34.        Стверджує, що позивачка знала про укладення договору позики, внаслідок якого здійснено стягнення на спірне майно. Факт її обізнаності про договір позики підтверджено постановою Верховного Суду від 07 вересня 
2023 року у справі № 3/2021, якою  ОСОБА_1 відмовлено у скасуванні рішення третейського суду про стягнення боргу з ОСОБА_3 .
35.        Наголошує, що якщо одним з подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя.
Обставини справи, встановлені судами
36.         ОСОБА_1 і ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі з 25 січня 2001 року, який розірвано на підставі рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області від 31 жовтня 2018 року у справі 
№ 482/1271/18.
37.        Під час шлюбу ОСОБА_3 , за договорами купівлі-продажу 
від 16 березня 2016 року придбав нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 , а саме житловий будинок, земельну ділянку, площею 0,0698 га, кадастровий номер 4824810100:05:032:0026, яка призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, та земельну ділянку, площею 0,0919 га, кадастровий номер 4824810100:05:032:0031, з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства.
38.        Зі змісту вказаних договорів купівлі-продажу вбачається, що 
ОСОБА_1 надавала згоду на придбання її чоловіком ОСОБА_3 зазначеного нерухомого майна.
39.        Ухвалою Новоодеського районного суду Миколаївської області 
від 22 березня 2021 року відкрито провадження у справі № 482/329/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя. Рішення по справі не прийнято.
40.        07 травня 2021 року постійно діючим третейським судом при Регіональній Торгово-промисловій палаті Миколаївської області у справі 
№ 3/2021 було прийнято рішення, яким, з врахуванням ухвали цього ж суду 
від 21 травня 2021 року про виправлення описки, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 борг в сумі 532 949,14 грн., що еквівалентно 
19 155,26 доларів США, за офіційним курсом НБУ на 01 квітня 2021 року, за договором позики від 23 березня 2016 року та судові витрати по справі в сумі 8 499,39 грн.
41.        Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 10 червня 2021 року у справі № 3/2021 на виконання рішення третейського суду видано виконавчі листи. 05 липня 2021 року головним державним виконавцем Притуляк К. А. відкриті виконавчі провадження № НОМЕР_4 та № НОМЕР_5, а 07 липня 
2021 року винесена постанова про їх об`єднання у зведене виконавче провадження № НОМЕР_6.
42.        В межах вказаного виконавчого провадження 16 серпня 2021 року житловий будинок та дві земельні ділянки були відчужені на електронних торгах, проведених ДП «Сетам» за дорученням Новоодеського ВДВС, про що складено відповідний протокол № 550429.
43.        27 серпня 2021 року Новоодеським ВДВС складено та затверджено акт про проведенні електронні торги, на підставі якого 13 вересня 2021 року переможцю торгів ОСОБА_2 приватним нотаріусом Філіпенко Д. В. були видані три свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів за реєстровими №№ 1408, 1409, 1410 та здійснена державна реєстрація права власності ОСОБА_2 на житловий будинок та дві земельні ділянки.
44.        Із витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 15 грудня 
2021 року вбачається, що до вказаного реєстру були внесені відомості про кримінальне провадження № 12021153280000208 з правовою кваліфікацією частина четверта статті 358 КК України на підставі ухвали Миколаївського апеляційного суду за фактом того, що ОСОБА_3 уклав фіктивні договори позики від 08 березня 2016 року та 23 березня 2016 року з метою подальшого безпідставного та незаконного відчуження майна - будинку за адресою: АДРЕСА_1 , який знаходиться у спільній сумісній власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , придбаний за спільні кошти у шлюбі.
45.        Постановою дізнавача ВП № 6 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області кримінальне провадження за № 12021153280000208 
закрито, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.
Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права
46.        Згідно із частинами першою-другою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
47.        Відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
48.        Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
49.        За змістом статей 48, 56, 57, 61 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є, зокрема, звернення стягнення на майно боржника, що полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.
50.        За загальним правилом реалізація арештованого майна здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною (частина перша статті 61 Закону України «Про виконавче провадження).
51.        Правова природа процедури реалізації майна на електронних торгах полягає в продажі майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника торгів, та складанні за результатами їх проведення акта про проведення торгів, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно у випадках, визначених законодавством. Вказаний акт є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на прилюдних торгах, а отже, є договором.
52.        Особливості укладення договорів на організованих ринках капіталу та організованих товарних ринках, аукціонах (публічних торгах), конкурсах встановлюються відповідними актами цивільного законодавства (стаття 650 ЦК України).
53.        Згідно із частиною першою статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
54.        Частиною першою статті 656 ЦК України в редакції, чинній на момент проведення електронних торгів, передбачено, що предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.
55.        З аналізу частини першої статті 650, частини першої статті 655 та частини четвертої статті 656 ЦК України можна зробити висновок, що процедура набуття майна на електронних торгах є різновидом договору купівлі-продажу. 
56.        Отже, відчуження майна з електронних торгів належить до угод купівлі-продажу, тому така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені частинами першою-третьою та шостою статті 203 ЦК України (частина перша статті 215 цього Кодексу).
Подібний правовий висновок сформульовано у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 910/856/17.
57.        Позивачка не є учасником прилюдних торгів, а тому зобов`язана довести, що оспорюваними правочинами порушені її права та законні інтереси, що є однією із умов судового захисту.
58.        Звертаючись до суду з цим позовом, ОСОБА_1 обґрунтовувала свої вимоги, зокрема тим, що державний виконавець не перевірив існування речових прав позивачки на нерухоме майно та, як наслідок, відчужив спірне майно без її згоди, чим порушив її права як співвласника майна.
59.        Відповідно до частини шостої статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.
60.        Згідно з частиною третьою статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності/спеціальному майновому праві, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом.
61.        Відповідно до частини першої статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
62.        Частино третьою статті 61 СК України передбачено, що якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
63.        За змістом статті 65 СК України при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.
64.        Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.
65.        Відповідно до частини другої статті 73 СК України стягнення може бути накладено на майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя, якщо суд встановив, що договір був укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї і те, що було одержане за договором, використано на її потреби.
66.        У постанові від 30 червня 2020 року у справі № 638/18231/15-ц Велика Палата Верховного Суду наголошувала, що інститут шлюбу передбачає виникнення між подружжям тісного взаємозв`язку, і характер такого зв`язку не завжди дозволяє однозначно встановити, коли саме у відносинах з третіми особами кожен з подружжя виступає у власних особистих інтересах, а коли діє в інтересах сім`ї. Саме тому, на переконання Великої Палати Верховного Суду, законодавцем встановлена презумпція спільності інтересів подружжя і сім`ї.
67.        Згідно з частиною третьою статті 13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.
68.        Однією з основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.
69.        У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 листопада 2019 року в справі № 337/474/14-ц наголошено, що поділ спільного майна подружжя не може використовуватися учасниками цивільного обороту для уникнення сплати боргу боржником або виконання судового рішення про стягнення боргу. Боржник, проти якого ухвалене судове рішення про стягнення боргу та накладено арешт на його майно, та його дружина, які здійснюють поділ майна, діють очевидно недобросовісно та зловживають правами стосовно кредитора, оскільки поділ майна порушує майнові інтереси кредитора і направлений на недопущення звернення стягнення на майно боржника. Тому правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом.
70.        У розглядуваній справі суд апеляційної інстанції, враховуючи вказані норми матеріального права та висновки Верховного Суду, встановивши, що позивачка не надала належних та допустимих доказів того, що кошти, отримані ОСОБА_3 за договором позики від 23 березня 2016 року та стягнуті рішенням третейського суду у справі № 3/2023, були використані не в інтересах сім`ї, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки позивачка за спільними зобов`язаннями подружжя має нести відповідальність усім своїм майном.
71.        Вказані висновки апеляційного суду узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 10 травня 2022 року у справі 
№ 607/7598/20, від 18 серпня 2022 року у справі № 295/7160/18, від 02 квітня 2024 року у справі № 569/15673/22, від 02 жовтня 2024 року у справі 
№ 686/12224/22, та не суперечать висновкам Верховного Суду, на які заявниця посилається у касаційній скарзі.
72.        Доводи касаційної скарги про те, що апеляційним судом не було встановлено факту використання в інтересах сім`ї коштів, отриманих ОСОБА_3 за договором позики від 23 березня 2016 року, є помилковими, оскільки у цій справі не спростована презумпція спільності  зобов`язань подружжя, на існування якої звертав увагу Верховний Суд, зокрема у постанові від 02 жовтня 2024 року у справі № 686/12224/22.
73.        Крім того, колегія суддів звертає увагу, що Верховний Суд у постанові 
від 07 вересня 2023 року у справі № 3/2021 (провадження № 61-9323ав23), розглядаючи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 22 травня 2023 року, якою було відмовлено у задоволенні її заяви про скасування рішення третейського суду, встановив, що апеляційна скарга ОСОБА_1 мотивована, зокрема тим, що отримані в позику за договором від 23 березня 2016 року кошти ОСОБА_3 використав в інтересах сім`ї, а саме на ремонт житлового будинку, який є об`єктом спільної сумісної власності подружжя.
Копія вказаної постанови Верховного Суду наявна в матеріалах розглядуваної справи.
74.        Тобто, з огляду на постанову Верховного Суду у справі № 3/2021, (провадження №61-9323ав23), оскаржуючи рішення третейського суду, яким було стягнуто із ОСОБА_3 заборгованість за договором позики, заявниця, на відміну від розглядуваної справи, посилалась на те, що кошти за договором позики були використані в інтересах сім`ї. 
75.        Інші доводи касаційної скарги переважно спрямовані на необхідність Верховному Суду здійснити переоцінку доказів у справі, що виходить за межі розгляду справи судом касаційної інстанції, визначені статтею 400 ЦПК України.
76.        Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палати Верховного Суду 
від 16 січня 2019 року в справі № 373/2054/16-ц).
77.        Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (зокрема рішення у справі «Пономарьов проти України») повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію.
78.        Європейський суд з прав людини неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Ruiz Torija v. Spain від 09 грудня 1994 року, заява № 18390/91, §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.
79.        Оскаржена постанова апеляційного суду є достатньо вмотивованою та містить висновки суду щодо питань, які мають значення для вирішення справи.
80.        В межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, Верховним Судом не встановлено підстав для висновку, що апеляційний суд ухвалив оскаржувану постанову із неправильним застосуванням норм матеріального права або із порушенням норм процесуального права.
81.        Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального прав. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
Керуючись статтями 400, 409, 410, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
1.           Касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Зеленська Анжеліка Петрівна, залишити без задоволення.
2.           Постанову Миколаївського апеляційного суду від 14 жовтня 2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Головуючий Судді:  	Є. В. Синельников О. В. Білоконь О. М. Осіян Н. Ю. Сакара В. В. Шипович