Справа № 346/3928/25 
Провадження № 33/4808/632/25 
Категорія ч. 3 ст. 172-20 КУпАП 
Головуючий у 1 інстанції Васильковський В. В. 
Суддя-доповідач Васильєв 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2025 року м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П., 
розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 04 серпня 2025 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя зареєстрованого: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, звільнено його від сплати судового збору на підставі п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір»,- 

                                                      встановив: 

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , 23.06.2025 року, близько 16 год. 10 хв., на території військової частини НОМЕР_1 , що дислокується у АДРЕСА_2 , був виявлений з численними ознаками алкогольного сп`яніння під час виконання обов`язків військової служби, в зв?язку з чим командиром підрозділу було прийнято рішення направити молодшого сержанта ОСОБА_1 , на огляд до медичного пункту військової частини НОМЕР_1 з метою встановлення стану (ступеню) алкогольного сп`яніння. Проте, молодший сержант ОСОБА_1 , в присутності двох свідків відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. Разом з тим, молодшому сержанту ОСОБА_1 , було запропоновано пройти медичний огляд на стан алкогольного сп?яніння в закладі охорони здоров`я, що входить до переліку закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, на що останній також відмовився в присутності 2 свідків. Наявність чисельних ознак алкогольного сп`яніння у молодшого сержанта ОСОБА_1 , та його відмова від проходження медичного огляду з використанням технічного засобу зафіксовані в Акті медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного, чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 23 червня 2025 року № 1409.
Такими діями, ОСОБА_1 , вчинив адміністративне правопорушення, передбачене  ч. 3 ст.172-20 КУпАП.
Не погодившись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову відносно нього та провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
В обґрунтування апеляційних доводів посилається на те, що постанова суду винесена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, оскільки суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, внаслідок чого прийшов до безпідставного висновку про доведеність вини у вчиненні адміністративного правопорушення.
Вказує, що він не визнає свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.3 ст. 172-20 КУПАП, з протоколом про військове адміністративне правопорушення від 24.06.2025 року він не погоджується, оскільки починаючи з 02 червня 2025 року та станом по 01 липня 2025 року він не виконував службових обов`язків та не перебував за місцем дислокації військової частини, оскільки на підставі відпускного квитка від 02.06.2025 року №2415 за станом здоров`я відбув до м. Чернівці де по 01.07.2025 року перебував у відпустці по лікуванню.
Зазначає, що відповідно до відмітки на звороті його відпускного квитка від 02.06.2025 року №2415, він 04.06.2025 року прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 в наслідок чого було постановлено відмітку «прибув». Будь-яких відміток ЧЗВ ВСП про вибуття із території Чернівецької області станом на 23.06.2025 року у його відпускному квитку немає.
Повідомляє, що про протокол про адміністративне правопорушення та адміністративні матеріали йому стало відомо після ознайомлення із матеріалами справи у суді першої інстанції. 
Звертає увагу, що матеріали справи про адміністративне правопорушення є суперечливими між собою, оскільки згідно акту про відмову від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння від 23.06.2025 року, він відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, однак відповідно до акту огляду на стан алкогольного сп`яніння від 23.06.2025 року, медичний огляд фактично було проведено, оскільки у ньому зазначеного огляд його шкіри, оцінка його орієнтування у просторі і часі, вимірювання артеріального тиску, встановлено координацію рухів та вказано, що зі слів обстежуваного спиртні напої вживав сьогодні, запах з роту різко виражений. 
ОСОБА_1 зазначає, що 23.06.2025 року біля 16 год. 40 хв. його не було у приміщенні лікувального відділення медичної роти управління військової частини, він не проходив будь-якого медичного огляду та не визнавав факту вживання спиртних напоїв.
Також станом на 23.06.2025року він не пройшов ВЛК після його безперервного медичного лікування. Відсутність довідки ВЛК, якою визначається ступінь придатності до військової служби, на його думку, додатково вказує, що до проходження ВЛК після перенесеної операції та лікування у командування в/ч не було повноважень залучати його до виконання службових обов`язків, так як він міг бути непридатним до військової служби.
Крім того, матеріали справи не містять доказів, що майор м/с ОСОБА_2 є уповноваженою особою на проведення медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння та пройшов відповідне тематичне навчання у встановленому законодавством порядку.
Вказує, що у протоколі про військове адміністративне правопорушення не зазначено будь-яких ознак його алкогольного сп`яніння.
05.09.2025 року на адресу Івано-Франківського апеляційного суду надійшла заява від ОСОБА_1   в якій він стверджував, що перебуває за  межами Івано-Франківської області,  не може з`явитися до суду апеляційної інстанції  та просив розглянути провадження за його відсутності. 
Однак, 09.09.2025 року ОСОБА_1 з`явився в судове засідання  суду апеляційної інстанції та повністю підтримав вимоги апеляційної скарги, просив скасувати постанову  суду першої інстанції та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. ОСОБА_1 були роз`яснені процесуальні права у відповідності до вимог ст.268 КУпАП та ст.63 Конституції України При цьому, судом особливу увагу було звернуто на наявність у особи, яка притягається до адміністративної відповідальності права на отримання правової допомоги  адвоката або іншого фахівця в галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги. Однак, ОСОБА_1 просив проводити судовий розгляд без участі захисника, оскільки правову допомогу від адвоката він отримав під час складання апеляційної скарги і всі необхідне документи долучені до матеріалів провадження. 
Під час розгляду провадження ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги, просив скасувати постанову суду та закрити провадження у зв`язку з відсутністю  події і складу правопорушення. Стверджував, що 23.06.2025 року він на території військової частини НОМЕР_1 , що дислокується у АДРЕСА_2 не знаходився , оскільки, починаючи з 02 червня 2025 року по 01 липня 2025 року він не виконував службових обов`язків та перебував  у  м. Чернівці у відпустці по лікуванню.
Вважав, що матеріали справи про адміністративне правопорушення стосовно нього сфальсифіковані, оскільки не відповідають фактичним обставинам.  
Під час розгляду клопотання було задоволено клопотання ОСОБА_1 про допит в судовому засіданні апеляційної інстанції свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які під час складання матеріалів про адміністративне правопорушення надали письмові пояснення, якими підтвердили факт вчиненого правопорушення. 
В подальшому до розгляду вищевказаного провадження було залучено захисника адвоката Малочко Л.І., якою 22.10.2025 року було подано заяву в якій вона просила продовжувати розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 за відсутності захисника та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.   
Просила скасувати постанову та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за недоведеності винуватості та у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. 
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а постанову судді залишити без змін з наступних підстав.
Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення  має з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Апеляційний суд звертає увагу на те, що Європейський суд неодноразово вказував, що адміністративне правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, визнається кримінальним правопорушенням у розумінні Конвенції (справа "Гурепка проти України").
Визнання кримінально-правового змісту справи свідчить про те, що особа, яка притягається до відповідальності за вчинення такого правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд, враховуючи недосконалість КУпАП, який було введено в дію Постановою Верховної Ради Української РСР №8074-10 від 07.12.1984 року, вважає за необхідне здійснювати правосуддя, виходячи з загальних принципів здійснення судочинства, з метою забезпечення справедливої процедури і юридичної визначеності.
Так, судове рішення суду першої інстанції підлягає обов`язковому скасуванню у тому, випадку, коли за наявності підстав для закриття судом провадження  його не було закрито або  ухвалено незаконним складом суду. 
Зокрема, підлягає обов`язковому скасуванню судове рішення у тому разі, коли вину обвинуваченого не доведено сукупністю належних та допустимих доказів по справі, коли відсутня подія правопорушення  або коли в діях особи, яка притягається до відповідальності відсутній склад відповідного правопорушення. 
Суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
В апеляційній скарзі сторона захисту, посилається на те, що в матеріалах провадження відсутні належні та достатні докази на підтвердження винуватості у вчиненні правопорушення. 
За приписами ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Апеляційний суд виходить з того, що відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь, а оцінка доказів, відповідно до приписів ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення та ґрунтується на всебічному, повному, та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, дослідивши у повному обсязі сукупність зібраних по справі доказів та оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, з врахуванням всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи, прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.
Зокрема, суд першої інстанції обґрунтовано вказав на те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.172-20 КУпАП, доводиться даними, що містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, зокрема:  протоколом про адміністративне правопорушення № 156 від 24.07.2025 року; актом про відмову від підписання адміністративного протоколу від 24.07.2025 року; поясненням ОСОБА_3 від 24.07.2025 року; поясненням ОСОБА_4 від 24.07.2025 року; актом медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 1409 від 23.06.2025 року; актом про відмову від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння від 23.06.2025 року; письмовими поясненнями ОСОБА_3 від 23.06.2025 року; письмовими поясненнями ОСОБА_4 від 23.06.2025 року. 
Під час перегляду справи в апеляційній інстанції судом, з метою перевірки доводів захисника, у повному обсязі було повторно досліджено докази, які містяться в матеріалах справи та відеозаписи, які долучено до протоколу про адміністративне правопорушення. 
Так, згідно даних протоколу про адміністративне правопорушення №156/К від 24.06.2025 року, ОСОБА_1   звинувачується в тому, що перебуваючи на території військової частини в стані алкогольного сп`яніння,  відмовився від перевірки спеціальним технічним засобом для виявлення ступеню алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження огляду в медичному закладі. (а.с. 1-3).
Вказаний протокол складений уповноваженою особою з заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст. 256 КУпАП, підписаний уповноваженою на те особою. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 відмовився від підпису.
ОСОБА_1   був ознайомлений з процесуальними правами та обов`язками, які передбачені  ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, змістом протоколу про адміністративне правопорушення та отримав його копію, що підтверджується його власноручним підписом.  
Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факти неправомірних дій і розцінюється як основне джерело доказів. 
Відповідно до Акту про відмову від підписання адміністративного протоколу від 24 червня 2025 року ОСОБА_1   у  присутності начальника групи з`ясування обставин причин та умов вчинення правопорушень та свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , після оголошення змісту складено стосовно нього протоколу про адміністративне правопорушення та ознайомлення з правами і обов`язками передбаченими статтями 256, 268 КУпАП, статті 63 Конституції України було запропоновано підписати протокол та надати пояснення. Однак, ОСОБА_1 від підписання протоколу та надання пояснень відмовився без пояснення причин відмови. (а.п.4)
До матеріалів провадження долучені письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які повністю підтверджують обставини, що стосуються ознайомлення ОСОБА_1 зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення та підтверджують що 23.06.2025 року о 16:40 були присутні в медичному пункті військової частини при огляді молодшого сержанта ОСОБА_1 на встановлення алкогольного сп`яніння. Стверджують, що ОСОБА_1 поводив себе агресивно, кричав, зневажливо ставився до присутніх та в категоричному вигляді відмовився від проходження огляду за допомогою технічного засобу Алкотест 6810. ( а.п.5,6,9,10)
Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до правової позиції, яку висловлено Верховним Судом у  постанові Великої Палати Верховного Суду  від 30 серпня 2023 року (провадження № 13-47зво22, судова справа № 208/712/19) положення КУпАП не містять заборони використовувати у судовому рішенні письмові пояснення, надані службовій особі правоохоронного органу.
Апеляційний суд неодноразово вказував на необхідність, у відповідності до принципу безпосередності дослідження доказів,  приймати певні заходи для забезпечення можливості  перевірки письмових пояснень свідків шляхом їх допиту в судовому засіданні. 
Зокрема, під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, з метою перевірки доводів апеляційної скарги, судом приймались заходи щодо можливості допиту в судовому засіданні свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .
Однак, допитати вищевказаних осіб виявилось неможливим, оскільки останні є військовослужбовцями та не можуть зьявитися в судове засідання з в`язку з  проходженням військової служби. 
Разом з тим, свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 16.10.2025 року подали до суду письмові пояснення в яких повністю підтвердили правдивість обставин, які зазначені в їх письмових поясненнях під час складання адміністративних матеріалів. 
Апеляційний суд приймає до уваги, що стороною захисту не надані дані, які вказують, що допит вищевказаних свідків в суді апеляційної інстанції дозволить спростувати їх попередні пояснення та надасть можливість отримати  дані на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.   
Зокрема, суду не надані дані, які свідчать про те, що вищевказані свідки можуть  надати суду показання на користь сторони захисту, які не будуть відповідати письмовим показанням, що містяться в матеріалах справи та які спростують правильність висновків суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення. 
Апеляційний суд вважає безпідставним посилання на дані, які містяться у відпускному квитку від 02.06.25 року за №2415, відповідно до якого молодший сержант ОСОБА_1 був звільнений у відпустку для лікування у зв`язку з хворобою у місто Чернівці строком на 30 діб з 02 червня 2025 року по 01 липня 2025 року, оскільки вони не спростовують правильність встановлених судом фактичних обставин про перебування останнього на території військової частини з ознаками алкогольного сп`яніння та відмови від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку. Вищевказаний відпускний квіток підтверджує тільки факт перебування військовослужбовця  у відпустці, яку було надано для лікування і не свідчить про те, що вищевказана відпустка використовувалась військовослужбовцем за цільовим призначенням і останній дійсно перебував за межами військової частини. 
До матеріалів провадження долучено Акт медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів що знижують увагу та швидкість реакції за №1409 від 23.06.2025 року, відповідно до якого ОСОБА_1 в категоричній формі відмовився від проходження огляду за допомогою технічного засобу Алкотест 6810.
В своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.
В рішенні у справі «Маттоціа проти Італії" Європейський Суд зазначив, що «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення». Хоча ступінь "детальності" інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. 
Апеляційний суд вважає, що обвинувачення висунуте ОСОБА_1   є конкретним, оскільки зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що суть обвинувачення полягає в тому, що останній як особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, звинувачується в тому, що, будучи військовослужбовцем та перебуваючи на території військової частини з ознаками сп`яніння, відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння.  
Апеляційний суд звертає увагу, що законодавець передбачив однакову адміністративну відповідальність стосовно військовослужбовців, які перебувають у стані сп`яніння, так і стосовно військовослужбовців, які відмовились від проходження огляду на стан сп`яніння. Вищевказана норма закону передбачена саме з метою забезпечення неможливості ухилитись від проходження такого огляду військовослужбовцями, які підозрюються у тому, що перебувають у стані сп`яніння.  
На переконання апеляційного суду, протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам статей 254, 255, 256 КУпАП і не містить недоліків, які б свідчили про істотне порушення права на захист особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, чи будь-яких інших процесуальних порушень. 
Суд першої інстанції обґрунтовано вказав, що згідно з п.3, 8 Порядку направлення військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, та проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.01.2024 року № 32 огляду підлягають військовослужбовці/військовозобов`язані, щодо яких є підстави вважати, що вони виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин (установ, закладів) у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд військовослужбовців/військовозобов`язаних проводиться посадовою особою, уповноваженою на його проведення начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу) Збройних Сил, іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення (далі — уповноважена посадова особа), з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.
Військовослужбовець/військовозобов`язаний, який відмовився від проведення огляду уповноваженою посадовою особою з використанням спеціального технічного засобу і тесту або не висловив згоду з його результатами, направляється відповідним командиром (начальником) для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Уповноважена посадова особа забезпечує проведення огляду військовослужбовця/військовозобов`язаного у закладі охорони здоров`я. У разі відмови військовослужбовця/військовозобов`язаного від проведення огляду в закладі охорони здоров`я уповноважена посадова особа із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів — у присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення.
Апеляційний суд вважає, що сукупність досліджених судом доказів поза розумним сумнівом доводить, що військовослужбовець ОСОБА_1 , перебуваючи на території військової частини з ознаками сп`яніння відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння 
Апеляційний суд неодноразово вказував на те, що згода пройти огляд на стан сп`яніння під умовою виконання працівниками медичного закладу певних вимог та застосування певних методів дослідження, повинна розглядатися судом як фактична відмова від проходження такого огляду.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що військовослужбовець, який підозрюється в тому, що перебуває у стані сп`яніння,  повинен не просто погодитись на проведення огляду на стан сп`яніння, а своєю поведінкою забезпечити реальну можливість проведення такого огляду і не створювати перешкоди для проведення такого огляду, висуваючи безпідставні умови, які значно ускладнюють або взагалі унеможливлюють проведення такого огляду.
При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що факт відмови військовослужбовця  від проходження огляду на стан сп`яніння за своїм правовим змістом є правопорушенням, а не процесуальною дією, яка дозволяє виявити волевиявлення військовослужбовця, який підозрюється у перебуванні у стані сп`янінням щодо її бажання проходити огляд на стан  сп`янінням.
Апеляційний суд неодноразово звертав у своїх рішеннях увагу на те, що лікар медичного закладу самостійно, проводить медичний огляд обстежуваної особи та застосовує різні методи дослідження з метою виявлення стану алкогольного або наркотичного сп`яніння і на підставі сукупності отриманих даних, оцінює їх за своїм внутрішнім переконанням, як особа яка має спеціальні знання та кваліфікацію і  несе правову відповідальність за правильність свого висновку.
Особа, яка проходить обстеження повинна виконувати всі вимоги лікаря медичного закладу та забезпечити своєю поведінкою можливість проведення такого огляду . 
Разом з тим, відмова виконувати вимоги лікаря медичного закладу, намагання втручатись в процес огляду на стан сп`яніння та керувати ним, надавити лікарю вказівки та висувати певні умови щодо способів та методів, які повинні бути застосовані під час проведення огляду на стан сп`яніння, необхідно вважати діями, які свідчать про відмову від проходження огляду на стан сп`яніння. 
  Такими чином, перевіривши сукупність доказів по справі, апеляційний суд вважає, що в матеріалах провадження достатньо належних та допустимих доказів, які поза всяким розумним сумнівом доводять винуватість ОСОБА_1 у відмові від проходження огляду на стан сп`яніння, в умовах особливого періоду.
Апеляційний суд  вважає, що обране судом адміністративне стягнення відповідає вимогам ст.23 КУпАП, відповідно до якої адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та запобігання вчиненню нових правопорушень самим правопорушником та іншими особами.
З огляду на наведене, підстав для скасування постанови не вбачається.
Керуючись ст. 294 КУпАП, -

                                                    п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 04 серпня 2025 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення. 

Суддя Івано-Франківського
апеляційного суду                                                                            О.П. Васильєв