КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

____________________________________
Справа  № 755/13917/24
Апеляційне провадження
 № 22-ц/824/9073/2025                                                                                                                                                               
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
10 вересня 2025 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:                  
                                    судді-доповідача                Рейнарт І.М. 
                                    суддів                                  Кирилюк Г.М., Ящук Т.І.
                                    при секретарі                      Кононовій Н.С.,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Остапчука Олександра Юрійовича  на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 26 лютого 2025 року (суддя Арапіна Н.Є., присяжні Бакала В.М., Береза І.І.) у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , орган опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, ОСОБА_3 про визнання особи недієздатною та призначення опікуна, 
встановив:
 
у серпні 2025 року заявник звернувся до суду із заявою про визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатною, встановлення над нею опіки та призначення його опікуном.
            Обґрунтовуючи подану заяву, заявник зазначав, що він є сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якій у 2009 році був встановлений діагноз: «хвороба Паркінсона, брадикінетико-ригідно-тремтривний синдром ІІ-Б ст., лівосторонній гемі тип з комплексом немоторних симптомів (когнітивне зниження, психотичні порушення). Виражені поступальні порушення», унаслідок якої вона не може чітко висловлювати свої думки, обмежена в самообслуговуванні (не може одягнутись, приготувати собі їжу), швидко втрачає пам`ять та не розуміє обставини, що відбуваються навколо неї, не може дати оцінку своїм діям чи діям оточуючих, самостійно вийти з дому. З часу встановлення вказаної хвороби, він та його батько здійснювали постійний догляд за матір`ю, купували їжу, ліки, одяг, готували, прибирали, прали одяг, контролювали прийом ліків, тощо. ІНФОРМАЦІЯ_2 його батько ОСОБА_4 помер, у зв`язку з чим він був вимушений звільнитись з роботи та здійснювати догляд самостійно.
            Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 26 лютого 2025 року заяву задоволено частково. Визнано недієздатною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку міста Карабаш, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 . Визначено строк дії рішення щодо визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатною тривалістю в два роки з дня набрання рішенням суду законної сили. В іншій частині заяви відмовлено.
            У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Остапчук О.Ю. просить рішення суду в частині відмови скасувати та ухвалити в цій частині нове судове 
                                                                       
рішення, яким заяву задовольнити в повному обсязі, встановити опіку над ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та визнати заявника опікуном.
Представник заявника посилається на те, що під час судового розгляду було призначено судово-психіатричну експертизу, за результатом якої до суду надано висновок № 1544 від 6 листопада 2024 року, в якому зазначено, що ОСОБА_2 страждає на деменцію при хворобі Паркінсона, за своїм психічним станом не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує встановлення над нею опіки, не здатна брати участь у судовому засіданні та давати пояснення у суді. У той же час, органом опіки та піклування в межах компетенції надано суду подання від 29 листопада 2024 року №49-178, яким вказано про доцільність призначення заявника опікуном над його матір`ю. Проте суд першої інстанції, відмовляючи у призначенні заявника опікуном над ОСОБА_2 , посилався виключно не те, що той проживає одночасно за двома адресами та має власну сім`ю. 
Представник заявника зазначає, що заявник є сином ОСОБА_2 та протягом тривалого часу виконував і виконує по нині свої конституційні обов`язки по піклуванню за хворою матір`ю. При цьому, за станом свого здоров`я, матеріальними станом та за критеріями заявник відповідає усім встановленим законодавством вимогам для призначення його опікуном по догляду за хворою матір`ю, що підтверджується висновком органу опіки та піклування.
Також, представник заявника вважає необґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що проживання одночасно за двома адресами та наявність власної сім`ї, є перешкодами для призначення заявника опікуном, оскільки останній проживає разом із матір`ю за адресою: АДРЕСА_2 , тоді як його родина за адресою: АДРЕСА_3 , тобто на відстані всього 700 метрів, для подолання яких заявнику достатньо 10 хвилин часу, а члени сім`ї заявника також допомагають останньому у наданні догляду за ОСОБА_2 , зокрема в частині здійснення гігієнічних процедур з його матір`ю йому допомагає дружина. 
Відзив на апеляційну скаргу не подано.
Заінтересована особа орган опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду апеляційної скарги, шляхом направлення судової повістки-повідомлення до електронного кабінету, свого представника у судове засідання не направив (с.с.223).
Заінтересована особа ОСОБА_3 про день, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлялась за наявною у матеріалах справи адресою, однак судова повістка-повідомлення повернулась до апеляційного суду без вручення з відміткою листоноші «адресат відсутній за вказаною адресою» (с.с.224-226).
Згідно ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - разом з копіями відповідних документів, надсилається до електронного кабінету відповідного учасника справи, а в разі його відсутності - разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення або кур`єром за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.
Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Матеріали справи не містять іншої адреси місця проживання заінтересованої особи ОСОБА_3 .
Виходячи з вищезазначених норм процесуального права, ОСОБА_3 належним чином повідомлена про судове засідання, у судове засідання не з`явилася, причини неявки не повідомила.
                                                                       
Враховуючи зазначені обставини, відповідно до положень ст. 372 ЦПК України колегія суддів провела судовий розгляд у відсутність зазначених учасників справи.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 - адвоката Остапчука О.Ю. та представника ОСОБА_2 - адвоката Ружицького О.М., які апеляційну скаргу підтримали, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є матір`ю заявника ОСОБА_1 (с.с. 18).
ОСОБА_2 з 2 серпня 1974 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 27 червня 2024 року, виданим Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (с.с. 19-20).
Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 1544 від 6 листопада 2024 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , страждає на «Деменцію при хворобі Паркінсона» (згідно МКХ-10, F02.3) і за своїм психічним станом не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує встановлення над нею опіки. ОСОБА_2 за своїм психічним станом нездатна брати участь в судовому засіданні та давати пояснення у суді (с.с. 70-73).
Згідно Подання органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 29 листопада 2024 року №49-178, орган опіки та піклування вважає за доцільне призначити ОСОБА_1 опікуном над його матір`ю ОСОБА_2 в разі визнання останньої рішенням Дніпровського районного суду міста Києва недієздатною особою. 
Подання органу опіки та піклування обґрунтоване тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровані та проживають в квартирі АДРЕСА_4 ., яка на праві приватної власності належить ОСОБА_4 (помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ), ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в рівних долях. Житлово-побутові умови задовільні, про що складений акт від 22 листопада 2022 року, медичних протипоказань щодо призначення ОСОБА_1 опікуном над його матір`ю ОСОБА_2 , немає (с.с. 104-105).
З витягу з протоколу засідання Опікунської ради Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 28 листопада 2024 року № 13 вбачається, що ОСОБА_3 (рідна сестра кандидата в опікуни ), ОСОБА_5 (дружина кандидата в опікуни ), ОСОБА_6 (племінниця кандидата в опікуни), ОСОБА_7 (син кандидата в опікуни) не заперечують щодо здійснення ОСОБА_1 функцій опікуна ОСОБА_2 .  Інших осіб, які б виявили бажання бути опікуном ОСОБА_2 , немає(с.с.106-107).
Матеріали справи містять копії відповідних заяв (а.с.116-127). 
Задовольняючи заяву та визнаючи ОСОБА_2 недієздатною, суд першої інстанції виходив з того, що вона страждає на хронічний, стійкий психічний розлад, за своїм психічним станом не здатна розуміти значення своїх дій та керувати ними.
Рішення суду в цій частині не оскаржується і відповідно до положень частини 1 статті 367 ЦПК України не є предметом апеляційного перегляду.
Відмовляючи у задоволенні заяви в частині встановлення над ОСОБА_2 опіки та призначення ОСОБА_1 опікуном над його матір`ю ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що за змістом подання органу опіки та піклування не вбачається, що при визначенні особи, яка на думку органу опіки та піклування відповідає критеріям закону для здійснення відповідних функцій щодо ОСОБА_2 , були враховані насамперед інтереси останньої, враховуючи, що заявник має власну родину та проживає на дві адреси.
                                                                       
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з таких підстав.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Відповідно до статті 41 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка.
Згідно статті 55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.
Відповідно до статті 58 ЦК України опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними.
У частині першій статті 60 ЦК України визначено, що суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.
Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 63 ЦК України опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників.
Тлумачення зазначених норм права дає підстави для висновку, що недієздатні особи є особливою категорією людей (фізичних осіб), які внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу тимчасово або постійно не можуть самостійно на власний розсуд реалізовувати майнові та особисті немайнові права, виконувати обов`язки й нести юридичну відповідальність за свої діяння. Недієздатним особам мають надаватися правові можливості для задоволення індивідуальних потреб, реалізації та захисту їх прав і свобод.
Згідно з частиною першою статті 67 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням.
При призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряється органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна.
Аналогічні положення зазначені у Правилах опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 року № 34/166/131/88 (далі Правила).
Отже, призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості 
                                                                       
та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно з вимогами ЦПК України. При внесенні подання орган опіки та піклування має врахувати якнайкращі інтереси особи, над якою встановлюється опіка.
            Згідно з приписами частини 3 статті 63 ЦК України, фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою.
Суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна (ч. 1 ст. 300 ЦК України).
Згідно зі статтею 64 ЦК України опікуном або піклувальником не може бути фізична особа: 1) яка позбавлена батьківських прав, якщо ці права не були поновлені; 2) поведінка та інтереси якої суперечать інтересам фізичної особи, яка потребує опіки або піклування.
Згідно з пунктами 2.1, 2.4 Правил опіка установлюється над неповнолітніми, які не досягли п`ятнадцяти років і залишились без піклування батьків, а також над громадянами, визнаними судом недієздатними внаслідок психічних захворювань.
Опіка (піклування) встановлюється за місцем проживання особи, яка підлягає опіці (піклуванню), або за місцем проживання опікуна (піклувальника).
Згідно з підпунктами 3.2, 3.3 Правил, опікунами (піклувальниками) не можуть бути особи, які: не досягли 18 років; визнані в установленому порядку недієздатними або обмежено дієздатними; перебувають на обліку або лікуються в психоневрологічних та наркологічних закладах; раніше були опікунами чи піклувальниками та з їх вини опіку чи піклування було припинено; позбавлені батьківських прав; інтереси яких суперечать інтересам осіб, що підлягають опіці чи піклуванню; засуджені за скоєння тяжкого злочину. 
Документи, за наявності яких органи опіки і піклування призначають опікуна: повідомлення державних, громадських організацій або заяви громадянина (громадян); копії свідоцтва про народження особи, що потребує опіки, або іншого документа, який підтверджує її вік; копія свідоцтва про смерть батьків або рішення суду про визнання громадянина безвісно відсутнім або оголошення їх померлими чи інших матеріалів, які підтверджують неможливість виховання дитини. 
Якщо опіка призначається над повнолітньою особою, - рішення суду про визнання даної особи недієздатною; акт обстеження умов життя особи, що потребує опіки, і опис її майна; довідки про стан здоров`я особи, що потребує опіки (якщо вона раніше проживала окремо), та майбутнього опікуна (піклувальника); довідка про місце проживання майбутнього опікуна і його заява про прийняття на себе обов`язків про опіку; акт перевірки умов життя майбутнього опікуна та висновок від органів опіки та піклування за місцем проживання опікуна про можливість виконувати опікунські обов`язки; довідка лікувальної установи про відсутність в сім`ї майбутнього опікуна (піклувальника) захворювань, що перешкоджають влаштуванню до нього особи, що потребує опіки; документ про закріплення за дитиною житлової площі.
Отже, можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна. Тому за наявності подання органу опіки та піклування про доцільність призначення опікуном певної особи, суд зобов`язаний лише перевірити відповідність цього подання вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, зокрема чи складене таке подання на підставі документів, передбачених Правилами опіки та піклування.
У постанові Верховного Суду від 08 січня 2024 року у справі № 753/1905/22 зроблено висновок про те, що призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його 
                                                                       
обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно з вимогами ЦПК України. При внесенні подання орган опіки та піклування має врахувати якнайкращі інтереси особи, над якою встановлюється опіка.
Обов`язковою умовою призначення судом конкретної фізичної особи опікуном над недієздатною фізичною особою є наявність подання органу опіки та піклування щодо доцільності призначення саме цієї особи опікуном.
Такий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі № 736/1508/17 , від 23 листопада 2021 року у справі № 751/9572/19 , від 28 лютого 2024 року у справі № 372/3474/21 , від 24 липня 2024 року у справі № 727/597/24 .
З матеріалів справи вбачається, що органом опіки та піклування до суду було надано подання щодо призначення саме ОСОБА_1 опікуном над недієздатною матір`ю ОСОБА_2 . При цьому органом опіки здійснений детальний аналіз всіх обставин, в тому числі щодо можливостей здійснення опіки іншими близькими родичами, які такого бажання не виявили.
Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених ЦПК України, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.
Посилання суду першої інстанції на те, що за змістом подання органу опіки та піклування не вбачається, що призначення ОСОБА_1 опікуном відповідатиме інтересам недієздатної особи, не ґрунтується на матеріалах справи та є обґрунтованим.
 При цьому суд не врахував, що жоден інший з родичів недієздатної ОСОБА_2 не виявив бажання бути її опікуном.
Та обставина, що ОСОБА_1 має власну сім`ю, не свідчить, що він не може виконувати обов`язки опікуна недієздатної матері, так як таких доказів матеріали справи не містять.
Колегія суддів звертає увагу, що положення цивільного законодавства передбачають обов`язкове призначення опікуна над недієздатною особою, і залишення особи, яка визнана недієздатною, без призначеного опікуна, призводить до унеможливлення реалізації такою особою будь-яких її прав та захист її інтересів, а отже відсутність опікуна над недієздатною особою є порушенням, перш за все,  її прав.
Вивчивши надані суду органом опіки та піклування документи, колегія суддів вважає, що подання органу опіки та піклування про призначення ОСОБА_1 опікуном над недієздатною матір`ю ОСОБА_2 є обґрунтованим та підлягає задоволенню.
Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції неповно дослідив подання органу опіки та піклування про встановлення опіки над недієздатною ОСОБА_2 , не проаналізував надані документи, не надав належної правової оцінки наявним у матеріалах справи доказам, неправильно застосував норми матеріального права, допустив порушення норм процесуального права, відмовляючи у задоволенні заяви про встановлення опіки над недієздатною ОСОБА_2 та призначення опікуна, тому рішення суду в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення заяви в цій частині.
Керуючись статтями 367,  374, 376, 381 - 383 ЦПК України, апеляційний суд

                                                                       
постановив:
 
апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Остапчука Олександра Юрійовича задовольнити.
            Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 26 лютого 2025 року в частині відмови у задоволенні вимог  про встановлення опіки над  ОСОБА_2 та призначення опікуна скасувати, ухваливши в цій частині нове судове рішення.
            Встановити над ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , опіку, призначивши ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , її опікуном.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 17 жовтня 2025 року.

Суддя-доповідач                                                    І.М. Рейнарт

Судді                                                                      Г.М. Кирилюк

                                                                                Т.І. Ящук