Справа № 127/16541/25
Провадження № 22-ц/801/2429/2025
Категорія: 36
Головуючий у суді 1-ї інстанції Федчишен С. А.
Доповідач:Шемета Т. М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2025 року	Справа № 127/16541/25	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої судді Шемети Т. М. (суддя-доповідач),
суддів Берегового О. Ю., Ковальчука О. В.,
учасники справи:
стягувач Комунальне підприємство «Вінницяоблтеплоенерго», 
боржник (особа, яка подала апеляційну скаргу) ОСОБА_1 ,
боржниця ОСОБА_2 ,
боржник ОСОБА_3 ,
розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 02 жовтня 2025 року, постановлену у складі судді Федчишена С. А. у м. Вінниці, дата складання повного судового рішення відповідає даті його постановлення, 
в с т а н о в и в :
В травні 2025 року Комунальне підприємство «Вінницяоблтеплоенерго» (надалі КП «Вінницяоблтеплоенерго») звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на їх користь заборгованість за спожиті послуги.
Вінницький міський суд Вінницької області 23 червня 2025 року видав судовий наказ про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь КП «Вінницяоблтеплоенерго» заборгованість за спожиті послуги з постачання теплової енергії та плати за абонентське обслуговування, яка виникла за період з червня 2022 року по березень 2025 року у розмірі 7 567 грн, інфляційні втрати – 1 070,60 грн, 3 % річних – 268,82 грн, а всього 8 906,42 грн та по 100,93 грн судового збору з кожного боржника.
25 вересня 2025 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області із заявою про скасування судового наказу від 23 червня 2025 року та клопотанням про поновлення процесуального строку для подання заяви про скасування судового наказу. Основними доводами заяви є те, що 03 вересня 2025 року він з`ясував, що в нього заблоковано банківські картки, 04 вересня 2025 року звернувся до державного виконавця та дізнався, що існує судовий наказ про стягнення з нього коштів. 05 вересня 2025 року він подав до суду заяву про ознайомлення з матеріалами справи, з якими ознайомився 11 вересня 2025 року. Вказує, що за місцем реєстрації він не проживає, про що є відповідні документи, тому поштову кореспонденцію не отримував, підписи в повідомленнях про вручення поштового відправлення йому не належать.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 02 жовтня 2025 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку для подання заяви про скасування судового наказу від 23 червня 2025 року, заяву ОСОБА_1 повернуто.
Прийняту ухвалу суд першої інстанції мотивував тим, що в матеріалах справи наявне рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, в якому міститься відмітка про отримання ОСОБА_1 копії судового наказу 28 червня 2025 року з написом прізвища: « ОСОБА_4 » та проставленням підпису. ОСОБА_1 із заявою про скасування судового наказу та клопотанням про поновлення пропущеного строку для подання заяви про скасування судового наказу звернувся до суду лише 29 вересня 2025 року, пропустивши визначений ч. 1 ст. 170 ЦПК України строк подачі до суду заяви про його скасування.
Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, 15 жовтня 2025 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та поновити йому процесуальний строк для подачі заяви про скасування судового наказу Вінницького міського суду Вінницької області від 23 червня 2025 року, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Основними доводами апеляційної скарги є те, що в матеріалах справи дійсно є зворотнє рекомендоване повідомлення від ОСОБА_1 про вручення поштового відправлення, в якому міститься відмітка про отримання копії судового наказу 28 червня 2025 року, однак його підпис візуально відрізняється від того підпису, який є в повідомленні, оскільки в ньому розписувався не він та жодних документів він не отримував. Оскільки він ознайомився з матеріалами справи 11 вересня 2025 року, тому саме з цієї дати необхідно рахувати строк для подання заяви про скасування судового наказу. Звертає увагу на те, що за місцем реєстрації він не проживає, про що є відповідні документи, тому на пошті він не міг отримати документи, що направляв суд.
27 жовтня 2025 року засобами поштового зв`язку представник КП «Вінницяоблтеплоенерго» Швець О. П. подала відзив на апеляційну скаргу, яку просила залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу залишити без змін.
Основними доводами відзиву є те, що судом першої інстанції було направлено копію судового наказу та доданих до неї матеріалів на адресу за якою боржник зареєстрований: АДРЕСА_1 , днем вручення є 28 червня 2025 року – дата, коли було поставлено підпис та прізвище на зворотньому рекомендованому повідомленні. Ні у стягувача, ні у Вінницького міського суду Вінницької області не було іншої відомої офіційної адреси для листування. Здійснення реєстрації за певною адресою є публічним актом, який підтверджує, що саме ця адреса є офіційною для ведення листування. Наявність підпису, прізвища та ініціалів про отримання на зворотньому повідомленні є первинним доказом вручення кореспонденції боржнику. Апеляційна скарга та додані до неї документи не містять доказів, які б підтверджували позицію ОСОБА_1 .
Частинами 1, 2 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до положень ч. 13 ст. 7, ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду відмова поновити або продовжити пропущений процесуальний строк (п. 10 ч. 1 ст. 353 ЦПК України) розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без призначення судового засідання та без повідомлення учасників справи.
Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що вона відповідає вказаним вимогам.
По справі встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини:
-28 травня 2025 року КП «Вінницяоблтеплоенерго» звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на їх користь заборгованість за спожиті послуги (а.с. 1 – 4);
-згідно відповіді № 1437088 від 02 червня 2025 року з Єдиного державного демографічного реєстру, ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 26);
- Вінницьким міський судом Вінницької області 23 червня 2025 року видано судовий наказ про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь КП «Вінницяоблтеплоенерго» заборгованості за спожиті послуги з постачання теплової енергії та плати за абонентське обслуговування, яка виникла за період з червня 2022 року по березень 2025 року у розмірі 7 567 грн, інфляційні втрати – 1 070,60 грн, 3 % річних – 268,82 грн, а всього 8 906,42 грн та по 100,93 грн судового збору з кожного боржника (а.с. 33);
- 23 червня 2025 року копію судового наказу Вінницького міського суду Вінницької області від 23 червня 2025 року надіслано ОСОБА_1 за місцем його реєстрації (а.с. 34), - поштове відправлення ОСОБА_1 отримав 28 червня 2025 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, в якому міститься надпис: «Існюк» та стоїть підпис (а.с. 35);
- 05 вересня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області із заявою про ознайомлення з матеріалами справи № 127/16541/25, з якими ознайомився 11 вересня 2025 року (а.с. 39);
- 29 вересня 2025 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області із заявою про скасування судового наказу від 23 червня 2025 року та клопотанням про поновлення процесуального строку для подання заяви про скасування судового наказу (а.с. 40 – 46).
- ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 02 жовтня 2025 року відмовлено у задоволення заяви ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку для подання заяви про скасування судового наказу від 23 червня 2025 року, заяву ОСОБА_1 повернуто (а.с. 51 – 52).
Згідно з ч. 1 ст. 170 ЦПК України  боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до нього документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу. 
Відповідно до частини 2 статті 171 ЦПК України заява боржника про скасування судового наказу, подана після закінчення строку, встановленого частиною першою статті 170 цього Кодексу, повертається, якщо суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку для подання цієї заяви.
Згідно частини 5 статті 272 ЦПК України учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
Згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, днем отримання боржником копії судового наказу є день його вручення боржнику, визначений відповідно до статті 272 цього Кодексу.
Згідно пункту 3 частини 6 статті 272 ЦПК України, днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.
Пунктом 99 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 р. № 270, передбачено, що рекомендовані поштові відправлення (крім рекомендованих листів із позначкою Судова повістка), рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень і поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час видачі у приміщенні об`єкта поштового зв`язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, який проживає разом із ним.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним. При цьому отримання зазначених листів адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (відповідні висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17.
З матеріалів справи вбачається, що судовий наказ, виданий Вінницьким міським судом Вінницької області 23 червня 2025 року, був направлений боржнику ОСОБА_1 за місцем його реєстрації: АДРЕСА_1 , встановлену судом за даними Єдиного державного демографічного реєстру (а.с. 26), що узгоджується із приписами частини шостої статті 165 ЦПК України, і отриманий ним 28 червня 2025 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення на якому міститься надпис: «Існюк» і підпис (а.с. 35). 
Верховний Суд неодноразово висловлював позицію, що наявність підпису на розписці про отримання поштового відправлення є достатнім доказом його отримання: № 222/1402/16 від 20 березня 2019 року, № 806/1943/18 від 30 листопада 2020 року, № 806/2046/18 від 27 вересня 2021 року, № 824/44/22 від 06 жовтня 2022 року, № 521/17177/20 від 12 жовтня 2022 року та в ряді інших.
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що напис про одержання поштового відправлення ОСОБА_1 , в якому зазначено його прізвище та міститься підпис, є переконливим доказом отримання відправлення саме адресатом. Таке переконання ґрунтується на презумції добросовісного виконання працівниками пошти своїх обов`язків. Таку презумцію може бути спростовано, однак ОСОБА_1 цього не зробив, а вказівка на те, що підпис на повідомленні про вручення поштового відправлення йому не належить є лише його словами.
З огляду на викладене, апеляційний суд виснує, що суд першої інстанції правильно оцінив наведені ОСОБА_1 причин пропуску процесуального строку та дійшов обґрунтованого висновку про повернення йому заяви про скасування судового наказу на підставі ч. 2 ст. 171 ЦПК України.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги. 
Відповідно до пункту 1 частини1 статті 374 ЦПК України, апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення. 
Підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін можливе, якщо суд апеляційної інстанції визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (стаття 375 ЦПК України).
Зважаючи на надану оцінку доводам учасників справи та висновкам суду першої інстанції, апеляційний суд виснує, що доводи апеляційної скарги не спростовують постановлену у справі ухвалу суду першої інстанції, яка винесена з додержанням норм процесуального права.
Тому апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 02 жовтня 2025 року залишити без змін.
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Оскільки апеляційна скарга не підлягає до задоволення, то судові витрати ОСОБА_1 , понесені у суді апеляційної інстанції, слід залишити за ним. Доказів понесення судових витрат в суді апеляційної інстанції іншими учасниками справи матеріали справи не містять.
Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 379-383, 389 ЦПК України апеляційний суд,-
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 02 жовтня 2025 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених підпунктами а - г пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.
Повне судове рішення складено 20 листопада 2025 року.

Головуюча                                                                 Т. М. Шемета        

Судді                                                                         О. Ю. Береговий

                                                                               О. В. Ковальчук