ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2025 року 
м. Київ
cправа №  607/14562/22 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Міщенка І. С. - головуючого, Берднік І. С., Зуєва В. А., 
за участю секретаря судового засідання - Кравченко О. В., 
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу заступника керівника Львівської обласної прокуратури 
на постанову Західного апеляційного господарського суду від 15.07.2025 (Кравчук Н. М. - головуюча, судді: Матущак О. І., Скрипчук О. С.) у справі
за позовом керівника Тернопільської окружної прокуратури
до: (1) Тернопільської міської ради, (2) Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕР-ВІВ", (3) ОСОБА_1 ,
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача -  Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області
про скасування державної реєстрації права власності, визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним договору оренди землі, скасування державної реєстрації права оренди, зобов`язання повернути земельну ділянку. 
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Узагальнений зміст і обґрунтування позовних вимог  
1.          Керівник Тернопільської окружної прокуратури (далі - "Прокурор") звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до Тернопільської міської ради (далі - "Відповідач-1", Міська рада), Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕР-ВІВ" (далі - "Відповідач-2", ТОВ "ТЕР-ВІВ"), ОСОБА_1 (далі - "Відповідач-3", ОСОБА_1 ), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача  - Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області (далі - "Третя особа", ГУ Держгеокадастру у Тернопільській області), в якому (з урахуванням заяви від 23.08.2024 № 50-897285ВИХ-24 (вх. № 6736 від 26.08.2024)) просив:
- скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на споруду для підприємницької діяльності загальною площею 8,5 кв.м по АДРЕСА_1 (запис від 20.09.2019, номер запису 33323162, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - № 1919351761101); 
- скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права власності ТОВ "ТЕР -ВІВ" на споруду для підприємницької діяльності загальною площею 8,5 кв.м по АДРЕСА_1   (запис від 10.10.2019, номер запису 33729907, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - № 1919351761101); 
- визнати незаконним та скасувати рішення сесії Міської ради від 13.03.2020 №  7/47/167 "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 ТОВ "ТЕР-ВІВ"; 
- визнати недійсним договір оренди земельної ділянки площею 0,0456 га кадастровий номер 6110100000:12:006:0056 по АДРЕСА_1 , укладений 20.03.2020 між Міською радою та ТОВ "ТЕР-ВІВ" та зареєстрований в реєстрі 23.03.2020 за № 6266; 
- скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права оренди ТОВ "ТЕР-ВІВ" на земельну ділянку площею 0,0456 га з кадастровим номером 6110100000:12:006:0056 по АДРЕСА_1 (запис від 23.03.2020, номер запису - 36047419); 
- зобов`язати ТОВ "ТЕР-ВІВ" повернути Тернопільській міській об`єднаній територіальній громаді в особі Міської ради земельну ділянку площею 0,0456 га з кадастровим номером 6110100000:12:006:0056 по АДРЕСА_1 .
2.          Обґрунтовуючи позовні вимоги, Прокурор узагальнено зазначав, що ОСОБА_1 був власником тимчасової споруди, яка внаслідок незаконної державної реєстрації отримала статус об`єкта нерухомого майна. Прокурор пояснював, що у Відповідача-3 відсутні будь-які дозвільні документи, які б відповідно до законодавства надавали йому право виконувати будівельні роботи на вказаній земельній ділянці. Управлінням містобудування, архітектури та кадастру Міської ради адресний номер об`єкта нерухомості не присвоювався. Більше того, технічний паспорт на цю споруду виготовлений за її фактичної відсутності. Відображений у Реєстрі речових прав на нерухоме майно перехід права власності на зареєстрований об`єкт по АДРЕСА_1 , який відсутній, від ОСОБА_1 до ТОВ "ТЕР-ВІВ" не змінює його статусу, а тому подальша перереєстрація права власності на нього є такою ж незаконною, як і первинна. 
3.          В той же час, проігнорувавши незаконність реєстрації права власності Відповідачів 2 і 3 на згадану неіснуючу споруду, Міська рада прийняла рішення про затвердження проєкту землеустрою щодо відведення ТОВ "ТЕР-ВІВ" земельної ділянки для обслуговування такої споруди, чим порушила приписи статей 124, 134 Земельного кодексу України, а відтак вказане рішення підлягає визнанню незаконним, а договір оренди земельної ділянки від 20.03.2020, укладений на його підставі, повинен бути визнаним недійсним.
Узагальнений зміст і обґрунтування рішень судів попередніх інстанцій
4.          Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області ухвалою від 02.11.2023 провадження у цій справі за позовом Прокурора до Відповідачів 1 і 2, за участю Третьої особи закрив. Роз`яснив Прокурору, що розгляд цієї справи в частині позовних вимог до вказаних Відповідачів віднесений до юрисдикції господарського суду.
5.          Після цього, 02.11.2023 Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області ухвалив рішення, яким у задоволенні позову Прокурора до ОСОБА_1. відмовив. 
6.          Тернопільський апеляційний суд своєю постановою від 27.02.2024 рішення місцевого суду від 02.11.2023 скасував. Провадження у цій справі за позовом Прокурора до ОСОБА_1. також закрив. Роз`яснив, що розгляд справи і у цій частині вимог віднесено до юрисдикції господарського суду. 
7.          17.04.2024 Господарський суд Тернопільської області відповідною ухвалою прийняв справу №  607/14562/22 до свого провадження.
8.          19.12.2024 Господарський суд Тернопільської області ухвалив рішення, яким позовні вимоги Прокурора у цій справі повністю задовольнив, виходячи з їх доведеності та обґрунтованості.
9.          За наслідками перегляду цієї справи в апеляційному порядку Західний апеляційний господарський суд ухвалив постанову від 15.07.2025, якою рішення місцевого господарського суду скасував та прийняв нове про відмову у позові. 
10.          Ухвалюючи постанову, суд апеляційної інстанції вказав про неналежність обраного Прокурором у цій справі способу захисту порушеного права держави. 
11.          Суд пояснив, що  рішення органу місцевого самоврядування за умови його невідповідності закону не тягне тих юридичних наслідків, на які воно спрямоване, а тому вимога про визнання рішення такого органу недійсним (незаконним) та його скасування не є ефективним способом захисту, адже задоволення такої вимоги не призвело б до відновлення володіння спірною земельною ділянкою. В свою чергу, задоволення позовної вимоги про скасування державної реєстрації права власності суперечить вимогам Закону України "Про державну реєстрацію прав та їх обтяжень", оскільки виконання такого судового рішення призведе до прогалини в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно в частині належності права власності на спірне майно. 
12.          За висновком апеляційного господарського суду, єдиною належною вимогою, спрямованою на захист прав держави у спірних правовідносинах, є вимога про витребування спірної земельної ділянки від ТОВ "ТЕР-ВІВ" на користь Міської ради на підставі статей   387,   388 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), однак такої вимоги Прокурор не заявив.   
Касаційна скарга
13.          Не погодившись із постановою суду апеляційної інстанції, заступник керівника Львівської обласної прокуратури (далі також "Прокурор") звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просить її скасувати, а рішення господарського суду першої інстанції залишити в силі.    
АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Узагальнені доводи касаційної скарги 
14.          Касаційну скаргу подано з підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 3 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), в обґрунтування наявності яких зазначено про неправильне застосовування судом попередньої інстанції приписів статей 16, 21, 214, 215, 387, 388, 393 ЦК України, статей 17-2, 116, 123, 124, 134, 152, 155 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень", статей 2, 5, 14 ГПК України, про неврахування ним висновків Верховного Суду щодо правильного застосовування вказаних норм, викладених у відповідних постановах та про відсутність висновків Верховного Суду у подібних правовідносинах.
15.          Доводи касаційної скарги узагальнено зводяться до помилковості висновків апеляційного господарського суду щодо неналежності обраного Прокурором у цій справі способу захисту. Скаржник наполягає, що суд апеляційної інстанції неправильно визначив суть спірних правовідносин, які насправді стосуються питань незаконної реєстрації неіснуючого майна як нерухомості та неправомірного позаконкурсного отримання комунальної земельної ділянки під цим майном та ніяк не стосуються питання вибуття із володіння територіальної громади згаданої земельної ділянки.  Прокурор наполягає, що усі заявлені ним позовні вимоги сформульовані у належний спосіб і їх задоволення ефективно поновить порушені права держави у спірних правовідносинах. Звідси наполягає, що місцевий господарський суд, який дійшов висновку про задоволення позовних вимог, ухвалив правильне й обґрунтоване рішення, в той час як суд апеляційної інстанції таке рішення неправомірно скасував.    
Узагальнені доводи інших учасників справи 
16.          До суду касаційної інстанції надійшов відзив Міської ради на касаційну скаргу, у якому вона заперечує проти її задоволення. Стверджує, що доводи, наведені скаржником є безпідставними, в той час як постанова суду попередньої інстанції винесена з неухильним дотриманням правових норм. З цих підстав просить касаційну скаргу залишити без задоволення, оскаржену постанову залишити без змін.  
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Обставини справи, встановлені судами попередніх інстанцій
17.          В ході розгляду цієї справи суди попередніх інстанцій встановили, що 26.04.2023 Міська рада прийняла рішення № 6/31/99 "Про укладення договорів сервітуту", пунктом 2 якого передбачено укладення договорів особистого строкового сервітуту для обслуговування об`єктів дрібно-роздрібної торгівлі, зазначених в додатку даного рішення, на термін до 1 року, з можливістю щорічного продовження. У додатку до вказаного рішення зазначено про розміщення інших тимчасових споруд по вул. Митрополита Шептицького (п. 7.46 додатку до рішення від 26.04.2013 № 6/31/99).
18.          14.07.2016 Міська рада та ОСОБА_1 уклали договір про встановлення особистого строкового сервітуту для розміщення тимчасової споруди. Об`єктом особистого строкового сервітуту за цим договором є територія (об`єкт благоустрою) в м. Тернополі за адресою вул. Митрополита Шептицького, площею 0,0240   га, розташування та межі якої зазначено в додатку до цього договору. Строк дії договору з 26.04.2016 до 26.04.2017. 
19.          12.04.2017 Міська рада та ОСОБА_1 уклали додаткову угоду до договору про встановлення особистого строкового сервітуту для розміщення тимчасової споруди, якою продовжили строк дії договору з 26.04.2017 до 26.04.2018. 
20.          03.04.2018 вказані сторони уклали ще одну додаткову угоду до договору про встановлення особистого строкового сервітуту для розміщення тимчасової споруди, якою продовжили строк дії договору з 26.04.2018 до 26.04.2019. 
21.          Поряд з цим, 20.09.2019 за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 , державний реєстратор державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Кременецького районного управління юстиції Курадчик   А. А. прийняв рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) № 48788018, на підставі якого у Державному реєстрі прав відкрито розділ № 1919351761101 та зареєстровано право власності на нерухоме майно - споруду для підприємницької діяльності загальною площею 8,5 м.кв за адресою: АДРЕСА_1, під номером: 1919351761101 за ОСОБА_1.
22.          Підставою для державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна (споруду для підприємницької діяльності) стала заява про державну реєстрацію права власності, подана ОСОБА_1 та зареєстрована у базі даних про реєстрацію заяв і запитів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 20.09.2019 за реєстраційним номером 36025838 та документи, подані разом із заявою: - довідка, видана 13.05.2019 ТОВ "Міське бюро технічної інвентаризації" за № 68/19А, в якій зазначено, що згідно обліку технічної інвентаризації станом на 29.12.2012 за адресою АДРЕСА_1 , немає зареєстрованого нерухомого майна; - технічний паспорт, серія та номер: б/н, виданий 12.10.2018, видавник: ПП "ВолКаС".
23.          Водночас згідно з інформацією Управління містобудування, архітектури та кадастру Міської ради за № 2287114 від 28.12.2019 адресний номер об`єкту нерухомості - споруді для підприємницької діяльності за адресою АДРЕСА_1 , не присвоювався.
24.          Крім цього, відповідно до довідки Міністерства юстиції України за результатами проведення камеральної перевірки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державного реєстратора Кременецької міської ради Тернопільської області Курадчика А. А. від 19.12.2019 встановлено, що вказаний державний реєстратор за заявою № 36025838 зареєстрував за ОСОБА_1 право власності на споруду за наявності підстав для зупинення та надання необхідних документів: декларації про готовність об`єкта до експлуатації та документа, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси, чим порушив вимоги частини 3 статті 10, пункту 4 частини 1, частини 4 статті 18, пункт 1 частини 1 статті 23 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та вимоги пунктів 12, 41 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127 (у редакції, чинній на момент проведення реєстраційних дій).
25.          Згідно з актом приймання-передачі та грошової оцінки ОСОБА_1 передав до статутного капіталу ТОВ "ТЕР-ВІВ" споруду для підприємницької діяльності площею 8,5 м.кв за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1919351761101, про що 10.10.2019 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно здійснено запис про припинення права власності ОСОБА_1 на об`єкт нерухомого майна.
26.          10.10.2019 державний реєстратор Міської ради Джус В. М. прийняв рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 49228285, згідно з яким у Державному реєстрі прав відкрито розділ № 1919351761101 та зареєстровано право власності на споруду за ТОВ "ТЕР-ВІВ" (право власності № 33729907) на підставі акта прийому-передачі та грошової оцінки майна серія та номер: 6486, 6487, виданий 01.10.2019.
27.          21.10.2019 Приватне підприємство "ВолКаС" розробило технічний паспорт на громадський будинок - споруду для підприємницької діяльності за адресою: АДРЕСА_1 на замовлення ТОВ "ТЕР-ВІВ", реєстровий номер 00978.
28.          21.10.2019 керівник ТОВ "ТЕР-ВІВ" ОСОБА_1 звернувся до Міської ради із заявою про надання дозволу на складання проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0460 га для будівництва та обслуговування споруди для провадження підприємницької діяльності з реконструкцією під торгово-офісні приміщення за адресою: АДРЕСА_1.
29.          До заяви долучено пакет документів, зокрема витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності та технічний паспорт на громадський будинок споруду для підприємницької діяльності, реєстровий номер 00978.
30.          Рішенням Міської ради № 7/39/170 від 25.10.2019 "Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1, ТОВ "ТЕР-ВІВ", надано дозвіл ТОВ "ТЕР-ВІВ" на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0460 га в оренду терміном на десять років для обслуговування споруди для провадження підприємницької діяльності з реконструкцією під торгово-побутові-офісні приміщення за адресою АДРЕСА_1.
31.          На підставі вказаного рішення розроблено проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0456 га та присвоєно їй кадастровий номер 6110100000:12:006:0056.
32.          Між тим, згідно з листом ТОВ "Міське бюро технічної інвентаризації" від 14.11.2019 №  14655/9/7-2009 інвентарна справа на нерухоме майно по АДРЕСА_1 у ТОВ "Міське бюро технічної інвентаризації" відсутня.
33.          Також 10.12.2019 ГУ Держгеокадастру у Тернопільській області провело перевірку дотримання вимог земельного законодавства щодо об`єкта - земельної ділянки, про що складено акт № 1168-ДК/1242/АП/09/01/-1.
34.          В ході перевірки встановлено, що згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у власності ТОВ "ТЕР-ВІВ" перебуває споруда, яка використовується для здійснення підприємницької діяльності площею 8,5 кв.м за адресою: АДРЕСА_1. Рішенням сесії Міської ради   від 25.10.2019 № 7/39/170 надано дозвіл ТОВ "ТЕР-ВІВ" на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею до 0,0460   га в оренду терміном на десять років для обслуговування споруди для провадження підприємницької діяльності з реконструкцією під торгово-побутові-офісні приміщення за адресою АДРЕСА_1. Документи, що підтверджують право власності чи користування земельною ділянкою площею 0,0456 га за кадастровим номером 6110100000:12:006:0056, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 під об`єктом нерухомості, що перебуває у власності ТОВ "ТЕР-ВІВ" - відсутні. ТОВ "ТЕР-ВІВ" в особі керівника ОСОБА_1. використовує земельну ділянку площею 0,0456 га за кадастровим номером 6110100000:12:006:0056 комунальної форми власності, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, для обслуговування споруди без належного оформлення речових прав на земельну ділянку, чим порушено вимоги статей 125, 126 ЗК України.
35.          За результатами перевірки 10.12.2019 ГУ Держгеокадастру у Тернопільській області керівнику ТОВ "ТЕР-ВІВ" ОСОБА_1 внесено припис для усунення виявленого порушення.
36.          В подальшому, відповідно до акта перевірки дотримання вимог земельного законодавства щодо об`єкта - земельної ділянки № 76-ДК/69/АП/09/01/-20 від 30.01.2020 встановлено, що керівник ТОВ "ТЕР-ВІВ" ОСОБА_1 не виконав вимоги припису від 10.12.2019, а саме не оформив речові права на земельну ділянку у відповідності до вимог ст.ст. 125, 126 ЗК України. Об`єкт нерухомого майна, який згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що розташований за адресою АДРЕСА_1, як і раніше відсутній. Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у власності ТОВ "ТЕР-ВІВ" перебуває споруда, яка використовується для здійснення підприємницької діяльності площею 8,5 кв.м за адресою: АДРЕСА_1. Проте, при обстеженні земельної ділянки площею 0,0456 га за кадастровим номером 6110100000:12:006:0056 встановлено, що вказаний об`єкт нерухомості відсутній.   
37.          Попри вказане, 13.03.2020 Міська рада прийняла рішення № 7/47/167 "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 ТОВ "ТЕР-ВІВ", яким вирішила  затвердити ТОВ "ТЕР-ВІВ" проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0456 га для обслуговування споруди для провадження підприємницької діяльності з реконструкцією під торгово-побутові-офісні приміщення за адресою АДРЕСА_1. Надала ТОВ "ТЕР-ВІВ" в оренду терміном на десять років земельну ділянку площею 0,0456 га, з правом поділу земельної ділянки та передачею в суборенду та віднесла земельну ділянку до земель житлової та громадської забудови.
38.          20.03.2020 Міська рада (як орендодавець) та ТОВ "ТЕР-ВІВ" (як орендар) уклали договір оренди землі, згідно з яким орендодавець на підставі рішення Міської ради від 13.03.2020 № 7/47/167 надав, а орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення - землі житлової та громадської забудову, яка знаходиться по АДРЕСА_1.
39.          Відповідно до п.п. 2 - 4 вказану договору в оренду передано земельну ділянку, кадастровий номер 6110100000:12:006:0056, загальною площею 0.0456 га, в тому числі - землі під соціально-культурними об`єктами. На земельній ділянці знаходиться об`єкт нерухомого майна - споруда для підприємницької діяльності, інженерні мережі - водопровід, побутова каналізація. Земельну ділянку передано в оренду з об`єктом нерухомого майна, зазначеним у п. 3. Згідно з п. 8 договору цей договір укладено терміном на десять років з 13.03.2020 до 13.03.2030. 
40.          23.03.2020 державний реєстратор Міської ради Мартиняк А. В. прийняв рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) № 51735834, на підставі якого у Державному реєстрі прав відкрито розділ № 2059768261101 та зареєстровано право власності на земельну ділянку 6110100000:12:006:056 за Міською радою (право власності № 36047079) та інше речове право (право оренди земельної ділянки) за ТОВ "ТЕР-ВІВ" (інше речове право № 36047419).
41.          Крім наведеного, суди попередніх інстанцій встановили, що відповідно до наявної у справі копії висновку експертів від 19.05.2020 за результатами проведеної комплексної земельно-технічної, будівельно-технічної та експертизи з питань землеустрою у межах кримінального провадження № 12020210010001551 від 24.06.2020 на земельній ділянці кадастровий номер 6110100000:12:006:0056 по АДРЕСА_1 відсутні об`єкти нерухомого майна площею 8,5 м кв. У висновку також зазначено, що в межах вказаної земельної ділянки наявна тимчасова споруда   пост охоронця, яка не відповідає технічному паспорту реєстровий номер 00893 від 12.10.2018 та технічному паспорту реєстровий номер 00978 від 21.10.2019, шлагбаум з електричним приводом, а також прокладено мережі централізованої міської каналізації та водопроводу. Натурне обстеження об`єкту дослідження на місцевості проведено 07.05.2020 року у складі комісії експертів, яким доручено проведення даної експертизи.
42.          Також відповідно до копії висновку експерта від 30.04.2024 № 893/894/23-22 за результатами проведеної комплексної судової земельно-технічної експертизи та експертизи з питань землеустрою у кримінальному провадженні №  42022212050000054 від 27.06.2022 об`єкт нерухомого майна - споруда для підприємницької діяльності на земельній ділянці з кадастровим номером 6110100000:12:006:0056, за адресою АДРЕСА_1 станом на 13.03.2020 (рішення Міської ради від 13.03.2020 № 7/47/167) на місцевості був відсутній, а в розробленому проекті землеустрою щодо відведення земельної ділянки (на підставі рішення Міської ради від 25.10.2019 № 7/39/170) наявні недостовірні відомості щодо наявності об`єктів нерухомого майна; об`єкт нерухомого майна - споруда для підприємницької діяльності на земельній ділянці з кадастровим номером 6110100000:12:006:0056, за адресою АДРЕСА_1, ні до 13.03.2020, 20.03.2020 (договір оренди землі від 20.03.2020 укладений між Міською радою та ТОВ "ТЕР-ВІВ") та 23.03.2020 (акт приймання - передачі земельної ділянки в оренду від 23.03.2020), ні після, в тому числі станом на вказані дати, на місцевості був відсутній, а в розробленому Проекті землеустрою щодо відведення земельної ділянки (на підставі рішення Міської ради від 25.10.2019 №  7/39/170) за адресою: АДРЕСА_1, за яким сформовано земельну ділянку з кадастровим номером 6110100000:12:006:0056, наявні недостовірні відомості щодо наявності об`єктів нерухомого майна та інше.
43.          Згідно з тематичною картою часових змін на території земельної ділянки 6110100000:12:006:0056 по АДРЕСА_1, отриманої із Національного центру управління та випробувань космічних засобів (НЦУВКЗ) Державного космічного агентства України, проведеним візуальним аналізом доступних супутникових знімків та панорамних фото земельної ділянки за допомогою функції "Перегляд вулиць" у Google Earth за період 2009-2020, встановлено наступне: 1) на основі доступних супутникових знімків спостерігається споруда лише в період з 21.07.2015 по 11.08.2018; 2) на основі панорамних фото та супутникових знімків можна припустити, що споруда з`явилась в травні-липні 2015 року, зникла до 22.10.2019; 3) дана споруда (судячи з панорамного фото за 2018 рік - продовольчий кіоск) має довжину приблизно 4,5 м та ширину приблизно 2,5 м. 
44.          Посилаючись на наведені обставини та стверджуючи про порушення інтересів держави у спірних правовідносинах, Прокурор звернувся до господарського суду з позовом у цій справі. 
45.          Як вже зазначалося, господарський суд першої інстанції позов Прокурора повністю задовольнив. Суд апеляційної інстанції рішення місцевого суду скасував та ухвалив нове, яким у позові відмовив. 
Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів попередніх інстанцій в контексті встановлених обставин справи
46.          Згідно із частинами першою - другою статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. 
47.          Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора ОГП (Пальона О. О.) та  представника Міської ради (Друзюк Р. М.), дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи щодо дотримання судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів Верховного Суду вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких міркувань. 
48.          Главою 3 розділу I книги 1 ЦК України регулюється захист прав та інтересі осіб. Так, за змістом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
49.          Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.
50.          Реалізація права на захист цивільних прав  здійснюється  за допомогою способів захисту, якими є  закріплені  законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, інтересів і вплив на правопорушника  (див. постанову  Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16).  Тобто  це дії,  спрямовані  на запобігання порушенню або на відновлення порушеного, невизнаного, оспорюваного цивільного права чи інтересу. Такі способи  мають бути  доступними й ефективними (див. постанови  Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2019 у справі № 310/11024/15-ц, від 01.04.2020 у справі № 610/1030/18).
51.          Якщо обраний позивачем спосіб захисту порушеного права враховує зміст порушеного права, характер його порушення, наслідки, які спричинило порушення, правову мету, якої прагне позивач, то такий спосіб захисту відповідає властивості (критерію) належності. Іншою не менш важливою, окрім належності, є така властивість (критерій) способу захисту порушених прав та інтересів, як ефективність - це можливість за наслідком застосування засобу захисту відновлення, наскільки це можливо, порушених прав та інтересів позивача.
52.          Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорювання. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є  ефективним,  тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорювання та спричиненим цими діяннями наслідкам (див., зокрема, постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №  338/180/17, від 11.09.2018 у справі №  905/1926/16, від 30.01.2019 у справі №  569/17272/15-ц, від 01.10.2019 у справі №  910/3907/18, від 09.02.2021 у справі №  381/622/17, від 15.02.2023 у справі №  910/18214/19). Спосіб захисту права або інтересу повинен бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду (див. також постанову Великої Палати Верховного Суду від 26.01.2021 у справі №  522/1528/15-ц).
53.          Європейський суд з прав людини у п. 75 рішення у справі "Афанасьєв проти України" від 05.04.2005 зазначив про те, що засіб захисту, що вимагається ст. 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, має бути "ефективним" як у законі, так і на практиці.
54.          Обрання способу захисту - це прерогатива позивача. Разом з тим, свобода в обрані способу захисту передбачає й несення позивачем ризику відмови в задоволенні позовних вимог у зв`язку із неналежністю чи неефективністю заявленого захисту. Вказане узгоджується із висновками Великої Палати Верховного Суду про те, що обрання позивачем неналежного та неефективного способу захисту своїх прав є самостійною підставою  для відмови  у позові (див., зокрема, постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі №  916/1415/19, від 02.02.2021 у справі №  925/642/19, від 06.04.2021 у справі №  910/10011/19  , від 22.06.2021 у справі №  200/606/18, від 02.11.2021 у справі №  925/1351/19, від 25.01.2022 у справі №  143/591/20, від 23.11.2021 у справі №  359/3373/16-ц).
55.          Велика Палата Верховного Суду висновувала про те, що у кожній справі за змістом обґрунтувань позовних вимог, наданих позивачем пояснень тощо суд має встановити, якого саме результату хоче досягнути позивач унаслідок вирішення спору. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим кодексом. Виконання такого обов`язку пов`язане, зокрема, з тим, що суд має надавати позовним вимогам належну інтерпретацію, а не тлумачити їх лише буквально (див., зокрема, постанови Великої Палати Верховного Суду від 30.06.2021 у справі №  9901/172/20, від 01.07.2021 у справі №  9901/381/20, від 26.10.2021 у справі №  766/20797/18, від 01.02.2022 у справі №  750/3192/14, від 22.09.2022 у справі №  462/5368/16-ц).
56.          Вирішуючи питання належності та ефективності обраних Прокурором у цій справі способів захисту, Верховний Суд міркує таким чином.  
57.          Відповідно до частини першої статті 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.
58.          Стаття 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" № 1952-IV (далі - Закон № 1952-IV в редакції, чинній на час проведення оспорюваних реєстраційних дій) передбачає, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
59.          Відповідно до частин першої, другої та четвертої статті 5 Закону № 1952-IV У Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення. Якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію нерухомого майна, державна реєстрація прав на таке майно проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку, крім випадків, передбачених статтею 31 цього Закону. Не підлягають державній реєстрації речові права та їх обтяження на корисні копалини, рослини, а також на малі архітектурні форми, тимчасові, некапітальні споруди, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких можливе без їх знецінення та зміни призначення, а також окремо на споруди, що є приналежністю головної речі, або складовою частиною речі, зокрема на магістральні та промислові трубопроводи (у тому числі газорозподільні мережі), автомобільні дороги, електричні мережі, магістральні теплові мережі, мережі зв`язку, залізничні колії. 
60.          Суди обох інстанцій у цій справі встановили, що нерухомої споруди для підприємницької діяльності площею 8,5 м. кв. за адресою: АДРЕСА_1 натурі взагалі не існує. У власності ОСОБА_1. перебувала лише тимчасова споруда (продовольчий кіоск), яка внаслідок неправомірних реєстраційних дій державного реєстратора Курадчика   А. А. отримала статус нерухомості, а після цього вже як "нерухоме майно" була внесена до статутного капіталу ТОВ "ТЕР-ВІВ" і зареєстрована за останнім на праві власності державним реєстратором Джус В. В. 
61.          Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що державна реєстрація права власності на нерухоме майно є одним із юридичних фактів у юридичному складі, необхідному для підтвердження права власності, а самостійного значення для виникнення права власності не має. Така реєстрація визначає лише момент, з якого держава визнає та підтверджує право власності за наявності інших юридичних фактів, передбачених законом як необхідних для виникнення такого права (див. зокрема постанови від 23.06.2020 у справі №  680/214/16-ц, від 07.12.2021 у справі №  910/1671/20, від 18.12.2019 у справі № 916/633/19, від 17.04.2019 у справі №  916/675/15, на які посилається Прокурор у касаційній сказі.).
62.          Разом із тим у практиці Верховного Суду закріпився принцип реєстраційного підтвердження речових прав на нерухоме майно. Відомості державного реєстру прав на нерухомість презюмуються правильними, доки не доведено протилежне, тобто державна реєстрація права за певною особою не є безспірним підтвердженням наявності в цієї особи права, але створює спростовувану презумпцію права такої особи (див. зокрема постанови від 12.03.2019 у справі №  911/3594/17, від 19.01.2021 у справі №  916/1415/19, на які посилається Прокурор у касаційній скарзі). 
63.          Отже, державна реєстрація права приватної власності Відповідачів 2 і 3 на споруду для підприємницької діяльності площею 8,5 м. кв. за адресою: АДРЕСА_1, як на нерухоме майно - це офіційне визнання та підтвердження державою факту набуття ними права власності на таке майно.
64.          Відповідні записи в Державному реєстрі створюють для власника земельної ділянки перешкоди у реалізації ним своїх правомочностей, зокрема, відчуження або передачі у користування цієї земельної ділянки іншим особам чи використання у цілях громади, оскільки відповідно до статті 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на об`єкт нерухомого майна, одночасно переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об`єкт.
65.          Процедура внесення державним реєстратором відомостей до Державного реєстру прав регламентована Законом № 1952-IV. За загальним правилом, у разі скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав чи їх обтяжень, державний реєстратор повинен керуватися нормами Закону № 1952-IV, чинними на момент вчинення ним дій на підставі такого судового рішення (див. висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 21.12.2022 у справі №  914/2350/18  (914/608/20)).
66.          Абзацами другим та четвертим частини третьої статті 26 Закону № 1952-IV у чинній редакції передбачено, зокрема, що у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними. Державна реєстрація прав у випадках, передбачених цією частиною, проводиться у порядку, визначеному цим Законом, крім випадку визнання її вчиненою з порушенням цього Закону та анулювання рішення державного реєстратора про державну реєстрацію на підставі рішення Міністерства юстиції України, що виконується посадовою особою Міністерства юстиції України відповідно до статті 37 цього Закону.
67.          За змістом пункту 9 частини першої статті 27 Закону № 1952-IV у чинній редакції державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно.
68.          Надаючи висновок щодо правильного застосовування наведених положень у подібних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.09.2024 у справі № 914/1785/22 (на неї посилається Прокурор у касаційній скарзі)  вказала, що у разі якщо суд доходить висновку, що право власності позивача на земельну ділянку було порушено незаконною реєстрацією права власності на нерухоме майно за відповідачами, з якими позивач не перебував у зобов`язальних відносинах, державний реєстратор на підставі судового рішення про скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, яке набрало законної сили, проводить державну реєстрацію припинення права власності відповідачів, що усуває для позивача перешкоди у здійсненні ним правоможності розпоряджатись своїми земельними ділянками. 
При цьому в силу положень абзацу першого частини третьої статті 26 Закону № 1952-IV у чинній редакції, відомості про право власності відповідачів не підлягають скасуванню та/або вилученню, крім випадків, передбачених пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону. Натомість державний реєстратор вчиняє нову реєстраційну дію - внесення до Державного реєстру відомостей про припинення права власності відповідачів на нерухоме майно на підставі судового рішення.
69.          У частині першій статті 14 Закону № 1952-IV зазначено, що розділ Державного реєстру та реєстраційна справа закриваються в разі: 1) знищення об`єкта нерухомого майна, об`єкта незавершеного будівництва, майбутнього об`єкта нерухомості; 2) поділу, об`єднання об`єктів нерухомого майна або виділу частки з об`єкта нерухомого майна; 3) виключення об`єкта незавершеного будівництва, майбутнього об`єкта нерухомості з проектної документації на будівництво у зв`язку із змінами проектної документації на будівництво; 4) скасування державної реєстрації земельної ділянки; 5) набрання законної сили судовим рішенням, яким скасовується рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, на підставі якого відкрито відповідний розділ; 6) визнання прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання Міністерством юстиції України рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, на підставі якого відкрито відповідний розділ, - у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону. Закритий розділ Державного реєстру та реєстраційна справа не підлягають поновленню.
70.          Відповідно до частини сьомої статті 14 Закону № 1952-IV у разі ухвалення судом рішення про закриття розділу Державного реєстру у випадках, передбачених цією статтею, закриття відповідного розділу допускається виключно у разі, якщо таким судовим рішенням вирішується питання щодо набуття та/або припинення речових прав, обтяжень речових прав на об`єкт нерухомого майна, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості, щодо якого закривається розділ у Державному реєстрі прав.
71.          Таким чином, враховуючи, що державна реєстрація права приватної власності ТОВ "ТЕР-ВІВ" на споруду для підприємницької діяльності площею 8,5 м. кв. за адресою: АДРЕСА_1 , як на нерухоме майно була здійснена помилково, зазначеного майна в натурі не існує, як підставно стверджує Прокурор у касаційній сказі, така державна реєстрація підлягає скасуванню із закриттям відповідного розділу Державного реєстру прав.
72.          Водночас у зв`язку зі скасуванням державної реєстрації права приватної власності  ТОВ "ТЕР-ВІВ"  (як останнього набувача) на зазначену споруду із закриттям відповідного розділу Державного реєстру прав, підстави для вчинення аналогічних дій по відношенню до реєстраційних записів вчинених стосовно ОСОБА_1 відсутні, адже впливу на поновлення порушених прав власника земельної ділянки таке скасування не матиме, відтак позовні вимоги про це є неефективними. Закритий розділ Державного реєстру та реєстраційна справа не підлягають поновленню.
73.          У вказаному висновку колегія суддів звертається до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у вже згаданій постанові від 18.09.2024 у справі №  914/1785/22.
74.          Частиною першою статті 122 ЗК України визначено, що сільській, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.
75.          Відповідно до частини першої статті 123 ЗК України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. 
76.          За вимогами частин першої - третьої статті 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу.
77.          Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою та третьою, статті 134 ЗК України.
78.          Відповідно до частини першої, другої статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.
79.          Згідно з частиною першою статті 134 ЗК України (у редакції, чинній на час прийняття оспорюваного рішення Міської ради) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис), у тому числі з розташованими на них об`єктами нерухомого майна державної або комунальної власності підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
80.          Не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі розташування на земельних ділянках об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд), що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб (пункт 1 частини другої статті 134 ЗК України). 
81.          За відсутності виключень, визначених у частині другій статті 134 ЗК України продаж права оренди ділянок державної чи комунальної власності здійснюється виключно на земельних торгах в порядку визначеному статтями 135 - 139 ЗК України.
82.          З обставин цієї справи слідує, що ні ОСОБА_1, ні ТОВ "ТЕР-ВІВ" не мали і не мають у власності нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1, а відтак земельна ділянка за вказаною адресою могла бути передана в користування ТОВ "ТЕР-ВІВ" лише за наслідками проведення земельних торгів, в той час як її передача у позаконкурсний спосіб порушує наведені норми матеріального права, а також права місцевої територіальної громади щодо ефективного та законного користування належним їй комунальним майном.    
83.          Разом з цим, що стосується вимоги про визнання недійсним договору оренди вказаної ділянки від 20.03.2020, укладеного між Міською радою та ТОВ "ТЕР-ВІВ", то за змістом статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
84.          Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний  правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (частина друга статті 215 ЦК України).
85.          Як вбачається з предмета та підстав позову, недійсність спірного договору Прокурор обґрунтовує тим, що такий договір укладений без дотримання передбаченого частиною першою статті 134 ЗК України обов`язкового порядку продажу права оренди земельної ділянки на конкурентних засадах (на земельних  торгах), у зв`язку з чим договір підлягає визнанню недійсним.
86.          Проте, колегія суддів звертає увагу на те, що встановлення обставин укладання договору без дотримання конкурентних засад за відсутності для цього підстав, передбачених частиною другою статті 134 ЗК України, свідчить про нікчемність такого договору.
87.          Так, відповідно до частин першої, другої статті 228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є  нікчемним.
88.          У даному випадку нікчемність спірного договору оренди має місце у зв`язку з отриманням ТОВ "ТЕР-ВІВ" в оренду комунальної земельної ділянки всупереч імперативним вимогам частини першої статті 134 ЗК України щодо обов`язкового порядку продажу права оренди на неї на конкурентних засадах (на земельних  торгах).
89.          З урахуванням наведеного, договір оренди землі від 20.03.2020 є таким, що порушує публічний порядок, спрямований на незаконне набуття ТОВ "ТЕР-ВІВ" права оренди на земельну ділянку комунальної власності та згідно з частинами першою та другою статті 228 ЦК України є  нікчемним.
90.          Велика Палата Верховного Суду у постановах від 10.04.2019 у справі №  463/5896/14-ц, від 04.06.2019 у справі №  916/3156/17 надала висновок про те, що якщо недійсність певного правочину встановлена законом, вимога про визнання його недійсним за загальним правилом не є належним способом захисту права чи інтересу позивача. За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його  нікчемним,  суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину.
91.          Отже, звертаючись з позовом про визнання договору оренди землі від 20.03.2020 недійсним, Прокурор фактично обґрунтовує цей позов нікчемністю договору, а не недійсністю (оспорюваністю) договору. Тому визнання цього договору  нікчемним  в судовому порядку не вимагається.
92.          Як вже зазначалося, абзацом другим частини третьої статті 26 Закону № 1952-IV у чинній редакції передбачено, зокрема, що у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються.
93.          Тобто, у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини 6 статті 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень") проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".
94.          За цим, оскільки Верховний Суд дійшов висновку про нікчемність договору оренди земельної ділянки від 20.03.2020, який став підставою для проведення державної реєстрації права оренди ТОВ "ТЕР-ВІВ", така державна реєстрація підлягає скасуванню з припиненням речового права останнього на неї. 
95.          Так само, як наслідок нікчемності вказаного договору, ТОВ "ТЕР-ВІВ" зобов`язано повернути Тернопільській міській об`єднані територіальній громаді в особі Міської ради земельну ділянку площею 0,0456 га з кадастровим номером 6110100000:12:006:0056 по АДРЕСА_1, що цілковито поновить порушені інтереси громади та вичерпає спір між сторонами цієї справи.
96.          Поряд з цим, відповідно до частини четвертої  статті 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування й прийняття органом місцевого самоврядування відповідних рішень у формі ненормативного акта може породжувати виникнення правовідносин, пов`язаних з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів.
97.          Проте, дія рішення Міської ради від 13.03.2020 №  7/47/167 була вичерпана, його виконанням - затвердженням відповідного проєкту землеустрою та укладенням договору оренду, а відтак вимога про визнання його незаконним та скасування є неефективним способом захисту прав особи. 
98.          Таким чином, оскільки спірне рішення органу місцевого самоврядування вичерпало свою дію виконанням, а можливість його скасування не дозволить позивачу ефективно відновити володіння відповідною земельною ділянкою, означена позовна вимога задоволенню не підлягає (див. подібні висновки у постановах Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2019 у справі №  911/3681/17, від 11.02.2020 у справі №  922/614/19, від 28.09.2022 у справі №  483/448/20).
99.          Підсумовуючи колегія суддів зазначає, що в межах здійснення касаційного провадження у цій справі Прокурор довів Верховному Суду заявлену у скарзі підставу касаційного оскарження, передбачену у пункті 1 частини другої статті 287 ГПК України. Постанова суду апеляційної інстанції дійсно ухвалена з неправильним застосовуванням правових норм та без врахування правових позицій Верховного Суду у подібних правовідносинах. Застосовані ж судом апеляційної інстанції висновки Верховного Суду є нерелевантними, адже надавалися судом касаційної інстанції у правовідносинах, які не є подібними тим, що мають місце у цій справі. 
100.          Внаслідок допущених порушень суд апеляційної інстанції неправомірно скасував рішення місцевого господарського суду в частині задоволених позовних вимог Прокурора про скасування державної реєстрації права власності ТОВ "ТЕР-ВІВ" на неіснуючу будівлю, про скасування державної реєстрації права оренди ТОВ "ТЕР-ВІВ" на комунальну земельну ділянку, а також про зобов`язання ТОВ "ТЕР-ВІВ" повернути цю ділянку територіальній громаді. Тож постанова апеляційного господарського суду в частині вказаних позовних вимог підлягає скасуванню із залишенням у цій частині в силі рішення господарського суду першої інстанції.       
101.          В свою чергу щодо інших позовних вимог суд апеляційної інстанції ухвалив правильне по суті рішення, але з неправильних мотивів. Тому постанова апеляційного господарського суду у цій частині підлягає зміні в мотивувальній частині, а в іншій частині підлягає залишенню без змін.  
102.          Щодо ж заявленої у касаційній скарзі підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК України, то вона свого підтвердження в межах здійснення касаційного провадження у цій справі не знаходить, адже як слідує із мотивувальної частини цієї постанови, Верховний Суд вже неодноразово висновував щодо правильності застосовування правових норм у подібних правовідносинах, зокрема й у постановах на які посилається у касаційній скарзі сам скаржник. Необхідності формування нових висновків щодо спірних питань Прокурор суду касаційної інстанції не довів.  
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
103.          Суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і  залишити в силі  рішення суду першої інстанції у відповідній частині (пункт 4 частини першої статті 308 ГПК України). Також суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право, зокрема, змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд (пункт 3 частини першої статті 308 ГПК України). 
104.          Суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини (частини перша, четверта статті 311 ГПК України). 
105.          Суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону (стаття 312 ГПК України).
106.          З огляду на вказані положення та висновки, зроблені касаційним судом під час касаційного провадження у даній справі, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку про часткове задоволення касаційної скарги Прокурора та у зв`язку з цим часткове скасування та зміну постанови суду апеляційної інстанції із залишенням в силі рішення місцевого господарського суду у відповідній частині.  
Судові витрати
107.          В порядку статті 129 ГПК України суд касаційної інстанції здійснює перерозподіл судових витрат таким чином: з кожного Відповідача підлягає стягненню по 2 481 грн за подання позовної заяви на користь Тернопільської обласної прокуратури (платник судового збору в першу інстанцію), а також по 3 969, 60 грн за подання касаційної скарги на користь Львівської обласної прокуратури (платник судового збору в касаційну інстанцію).   
Керуючись статтями 129, 300, 301, 306, 308, 311, 312, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
1.          Касаційну скаргу заступника керівника Львівської обласної прокуратури задовольнити частково.
2.          Скасувати постанову Західного апеляційного господарського суду від 15.07.2025 у справі №  607/14562/22 в частині прийняття нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог про: 
скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права власності Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕР-ВІВ" на споруду для підприємницької діяльності загальною площею 8,5 кв.м по АДРЕСА_1   (запис від 10.10.2019, номер запису 33729907, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - № 1919351761101);
скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права оренди Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕР-ВІВ" на земельну ділянку площею 0,0456 га з кадастровим номером 6110100000:12:006:0056 по АДРЕСА_1 (запис від 23.03.2020, номер запису - 36047419); 
зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕР-ВІВ" повернути Тернопільській міській об`єднаній територіальній громаді в особі Тернопільської міської ради земельну ділянку площею 0,0456 га з кадастровим номером 6110100000:12:006:0056 по АДРЕСА_1.
У вказаній частині залишити в силі рішення Господарського суду Тернопільської області від 09.12.2024, змінивши пункт 3 резолютивної частини цього рішення шляхом доповнення його таким змістом: "із закриттям відповідного розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстраційної справи".   
3.          Змінити мотивувальну частину постанови Західного апеляційного господарського суду від 15.07.2025 у справі №  607/14562/22 в частині відмови у задоволенні інших позовних вимог, виклавши її в редакції цієї постанови Верховного Суду. В іншій частині постанову суду апеляційної інстанції залишити без змін.
4.          Здійснити перерозподіл судових витрат таким чином: 
стягнути з Тернопільської міської ради (м. Тернопіль, вул. Листопадова, 5, 46001, код ЄДРПОУ 34334305) на користь Тернопільської обласної прокуратури (м. Тернопіль, вул. Листопадова, 4, 46001, код ЄДРПОУ 02910098) 2 481 грн судового збору, сплаченого за подання позовної заяви; 
стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕР-ВІВ" (АДРЕСА_2, код ЄДРПОУ 43252574) на користь Тернопільської обласної прокуратури (м. Тернопіль, вул. Листопадова, 4, 46001, код ЄДРПОУ 02910098) 2 481 грн судового збору, сплаченого за подання позовної заяви; 
стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Тернопільської обласної прокуратури (м. Тернопіль, вул. Листопадова, 4, 46001, код ЄДРПОУ 02910098) 2 481 грн судового збору, сплаченого за подання позовної заяви;
стягнути з Тернопільської міської ради (м. Тернопіль, вул. Листопадова, 5, 46001, код ЄДРПОУ 34334305) на користь Львівської обласної прокуратури (м. Львів, вул. пр-т. Шевченка, 17/19, 79005, код ЄДРПОУ 02910031) 3 969, 60 грн судового збору, сплаченого за подання касаційної скарги; 
стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕР-ВІВ" (АДРЕСА_2, код ЄДРПОУ 43252574) на користь Львівської обласної прокуратури (м. Львів, вул. пр-т. Шевченка, 17/19, 79005, код ЄДРПОУ 02910031) 3 969, 60 грн судового збору, сплаченого за подання касаційної скарги; 
стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Львівської обласної прокуратури (м. Львів, вул. пр-т. Шевченка, 17/19, 79005, код ЄДРПОУ 02910031) 3 969, 60 грн судового збору, сплаченого за подання касаційної скарги.
5.          Доручити Господарському суду Тернопільської області видати відповідні накази на виконання цієї постанови.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                             Міщенко І. С.

Судді                                                                                                      Берднік І. С.

                                                                                                                  Зуєв В. А.