П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

30 вересня 2025 р.	м. Одеса	Справа № 400/8323/24	

Перша інстанція: суддя Мороз А. О.,
повний текст судового рішення
складено 04.11.2024, м. Миколаїв
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача: Димерлія О.О.,
суддів: Шляхтицького О.І., Осіпова Ю.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 04.11.2024 у справі №400/8323/24 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії
У С Т А Н О В И В:
03.09.2024 ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовною заявою, у якій просив суд:
- визнати протиправною відмову ІНФОРМАЦІЯ_1 у наданні ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 прийняти рішення, яким надати ОСОБА_1 відстрочку від призову за мобілізацією на підставі статті 23 частини 1 абзацу 14 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що він має право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п.4 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», з огляду на перебування в нього на утриманні рідної сестри, яка має ІІ групу інвалідності. 
Не погодившись із заявленими ОСОБА_1 позовними вимогами ІНФОРМАЦІЯ_2 до суду першої інстанції подано відзив, у якому зазначено, що позивач повинен звернутись до відповідача із заявою встановленої форми до якої додати відповідні докази. Натомість, із такою заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 не звертався. 
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 04.11.2024 у справі №400/8323/24 у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено повністю.
Приймаючи таке рішення суд першої інстанції вказав, що позивач особисто не звертався до голови комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 із заявою про надання йому відстрочки і не довів суду, що ним надавались документи, передбачені Порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції позивачем подано апеляційну скаргу, в якій, з посиланням на невідповідність висновків окружного адміністративного суду обставинам справи, викладено прохання скасувати оскаржуваний судовий акт із прийняттям нового судового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 вказає на протиправність відмови ІНФОРМАЦІЯ_1 у наданні відстрочки від призову на військову службу. Як стверджує позивач, звертаючись до відповідача із відповідною заявою ним подано усі необхідні документи. Крім того, на думку скаржника, приписи Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560, суперечать положеннями п.13 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
У свою чергу, ІНФОРМАЦІЯ_2 до суду апеляційної інстанції подано відзив на апеляційну скаргу у якому відповідач вказує, що наведені позивачем в апеляційній скарзі доводи є безпідставними.
В силу приписів пункту 1 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, у системному зв`язку із положеннями чинного, на момент виникнення спірних правовідносин, законодавства, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга позивача задоволенню не підлягає, з урахуванням такого.
Зокрема, апеляційним адміністративним судом з`ясовано, що 17.05.2024 адвокатом Гришаєвою Я.М. в інтересах ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 скеровано адвокатський запит щодо надання ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу у зв`язку із зайнятістю постійним доглядом за особою з інвалідністю, яка знаходиться у нього на піклуванні: сестрою – ОСОБА_2 .
До такого звернення додано копії документів на 32 аркушах. 
За наслідком розгляду вищевказаного адвокатського запиту ІНФОРМАЦІЯ_2 на ім`я адвоката Гришаєвої Я.М. надіслано лист від 21.05.2025, яким адресата повідомлено про необхідність ОСОБА_1 подання заяви за формою, визначеною у додатку 4 до Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560, долучити до заяви акт про встановлення факту здійснення особою догляду (постійного догляду) за формою, визначеною в додатку 8 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560, та письмову заяву особи, яка потребує догляду чи постійного догляду, довільної форми. 
Уважаючи порушеним своє право на відстрочку позивач звернувся до суду з даним позовом. 
Здійснюючи апеляційний перегляд справи, у межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів визначено Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
За правилами статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.
Згідно частини другої статті 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» загальна мобілізація проводиться одночасно на всій території України і стосується національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.
Відповідно до частин п`ятої та шостої статті 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» вид, обсяги, порядок і строк проведення мобілізації визначаються Президентом України в рішенні про її проведення. Рішення про проведення відкритої мобілізації має бути негайно оголошене через засоби масової інформації.
Перелік підстав за наявності яких надається відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації наведено в статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Згідно із пунктом 14 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані особи, зайняті постійним доглядом за особою з інвалідністю II групи або за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд.
Відповідно до пункту 2 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487 (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) військовий облік є складовою змісту мобілізаційної підготовки держави. Він полягає у цілеспрямованій діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій щодо: фіксації, накопичення та аналізу наявних людських мобілізаційних ресурсів за військово-обліковими ознаками; здійснення заходів із забезпечення виконання встановлених правил військового обліку призовниками, військовозобов`язаними та резервістами; подання відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів до органів ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Згідно із підпунктом 8 пункту 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (додаток 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487) призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні особисто повідомляти в семиденний строк органам, в яких вони перебувають на військовому обліку, про зміну персональних даних, зазначених у статті 7 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», а також надавати зазначеним органам документи, що підтверджують право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації з підстав, визначених у статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Системний аналіз вищенаведених законодавчих приписів свідчить про те, що військовозобов`язані повинні особисто органам, в яких вони перебувають на військовому обліку, надавати документи, що підтверджують право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації з підстав, визначених у статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Натомість, у межах досліджуваних правовідносин ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 за реалізацією права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації звертався не особисто, а через адвоката, шляхом подання відповідного адвокатського запиту. 
Між тим, слід зауважити, що адвокатський запит щодо надання інформації про можливість отримання відстрочки від призову на військову службу час мобілізації не ототожнюється із зверненням для прийняття рішення про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, з огляду на таке.
Частиною 1 статті 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що адвокатський запит – це письмове звернення адвоката до органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об`єднань про надання інформації, копій документів, необхідних адвокату для надання правової допомоги клієнту.
Відповідно до частини другої статті 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, керівники підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, яким направлено адвокатський запит, зобов`язані не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту надати адвокату відповідну інформацію, копії документів, крім інформації з обмеженим доступом і копій документів, в яких міститься інформація з обмеженим доступом.
Системний аналіз наведених правових норм свідчить про те, що адвокатським запитом є письмове звернення адвоката спрямоване до суб`єктів владних повноважень, інших юридичних осіб, метою якого є отримання необхідної адвокату інформації для надання правової допомоги клієнту.
Враховуючи правову природу «адвокатського запиту», та зважаючи на порушені питання в адвокатському запиті від 17.05.2024, останній не є зверненням військовозобов`язаного щодо вирішення питання про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.
Наведені обставини свідчать про те, що ОСОБА_1 особисто не звертався до відповідача із документами, що підтверджують право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації з підстав, визначених у статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а відповідачем листом від 21.05.2024 №1/3/4755 надано відповідь на адвокатський запит.
Аналогічний підхід під час вирішення питання щодо надання військовозобов`язаному відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації за адвокатським запитом наведено Верховним Судом у постанові від 07.11.2024 по справі № 340/2502/23.
Згідно із ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. 
З огляду на вказане, правові висновки суду касаційної інстанції, які викладено у вищевказаному судовому рішенні, є обов`язковими для врахування апеляційним адміністративним судом під час вирішення даної справи.
Суд апеляційної інстанції уважає за необхідне зазначити, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не містить жодних доводів, які б спростовували висновок суду першої інстанції про порушення військовозобов`язаним порядку звернення до територіального органу комплектування та соціальної підтримки за вирішенням питання щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.
Порушення процедури звернення військовозобов`язаного до територіального органу комплектування та соціальної підтримки за вирішенням питання про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації є самостійною та достатньою підставою для відмови в задоволенні позову. 
За таких обставин, вирішуючи даний спір апеляційний адміністративний суд не надає оцінки питанню стосовно наявності ОСОБА_1 права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації з підстав, визначених у статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Установлені під час розгляду даної справи фактичні обставини та зроблені судом апеляційної інстанції висновки у повному обсязі спростовують наведені позивачем в апеляційній скарзі доводи.
Отже, беручи до уваги наведене колегія суддів уважає правильним висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 .
Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно із практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.
За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а викладені позивачем в апеляційній скарзі доводи не свідчать про порушення окружним адміністративним судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.
Отже, при ухваленні рішення в оскаржуваній частині судом першої інстанції було дотримано усіх вимог законодавства, а тому підстав для його скасування немає.
З підстав визначених статтею 316 КАС України  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст.308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний адміністративний суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 04.11.2024 у справі №400/8323/24 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії – без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання сторонами копії судового рішення.

Суддя-доповідач 		О.О. Димерлій	
Судді	  	О.І. Шляхтицький    Ю.В. Осіпов