УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №273/2631/23 Головуючий у 1-й інст. Самойленко Л. М. 
Категорія 62 Доповідач Шевчук А. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2024 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,   
                                 суддів: Коломієць О.С., Талько О.Б.,
за участі секретаря судового засідання Бузган А.Г.,
       
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі 
цивільну справу №273/2631/23 за позовом  ОСОБА_1 до Баранівської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 
на рішення Баранівського районного суду Житомирської області від 25 квітня 2024 року, яке постановлене під головуванням судді Самойленко Л.М. у м. Баранівці,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Баранівської міської ради. Просила визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Києві, тривалістю два місяці з дня набрання рішенням суду законної сили.
Позов обґрунтовувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в м.Баранівці помер її брат ОСОБА_3 . Спадщину, до складу якої входила земельна ділянка площею 2,2612 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, прийняла її мати ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Києві. Крім неї спадкоємцем першої черги за законом є її рідна сестра – ОСОБА_4 , але остання на спадщину не претендує, що підтверджується копією заяви, поданою сестрою нотаріусу. Коли вона ( ОСОБА_1 ) звернулася до нотаріуса за консультацією щодо отримання свідоцтва про право на спадщину, то дізналася, що зобов`язана була протягом шести місяців із дня відкриття спадщини подати в нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини, а оскільки вона (позивач) цього не зробила, то їй необхідно звернутися до суду з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Вважає, що строк для прийняття спадщини вона пропустила з поважних причин, оскільки не знала законодавства про порядок прийняття спадщини та у неї знаходився державний акт на право власності на земельну ділянку.

Рішенням Баранівського районного суду Житомирської області від 25 квітня 2024 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі.
Доводи апеляційної скарги аргументує тим, що суд першої інстанції при розгляді справи проігнорував всі фактичні обставини та послався лише на те, що вона була юридично необізнана, а тому пропустила строк на вступ у спадщину. Суд не надав належної оцінки фактичним обставинам справи, що з об`єктивних причин не залежали від неї, а тому рішення суду є незаконним та несправедливим, упередженим, суперечить основним засадам та завданням цивільного судочинства та таким, що порушує її права. Зазначає, що після смерті матері, у неї почалися проблеми зі здоров`ям, у тому числі депресія. Знадобилося багато часу для відновлення психоемоційного стану. Всі ці події наклали неабиякий відбиток на її психологічному та фізичному здоров`ї. Матеріальної змоги для того, щоб займатися оформленням спадщини вона не мала. Крім того, її рідна сестра не мала наміру вступати в спадщину і постійними обіцянками про те, що напише відмову від вступу в спадщину затягувала час. Після відновлення психоемоційного стану та пройшовши лікування, вона вирішила оформлювати спадщину. Проте у 2019 році почався карантин, спричинений коронавірусною інфекцією, а 24 лютого 2022 року на всій території України введений військовий стан. Із початком повномасштабного вторгнення вона проживала в селів Марківка Житомирської області, де вона народилася та де проходило її дитинство. Причиною пропуску строку для прийняття спадщини стало те, що передчасна смерть близьких їй людей призвела до тяжких фізичних та моральних страждань, порушила нормальні життєві зв`язки, на деякий час вона втратила орієнтацію в часі та цікавість до життєвих проблем, через що погіршився і стан її здоров`я. Крім того, вона вважала, що фактично прийняла спадщину, оскільки стала користуватися спадковим майном, піклувалася за будинком та подвір`ям, обробляла присадибну ділянку.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило. Відповідно до частини третьої ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримала та просить її задовольнити, - рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити, визначивши їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері.

Представник Баранівської міської ради в судове засідання не з`явився. Про дату, час і місце розгляду справи Баранівська міська рада повідомлена належним чином, судова повістка доставлена до електронного кабінету (а.с.70). Відповідно до частини другої ст.372 ЦПК України неявка сторін та інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволеною з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається та судом установлено, що ОСОБА_2 є матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.8,9).

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 17 вересня 2004 року серії НОМЕР_1 (а.с.6).

На день смерті ОСОБА_3 із ним за однією адресою в АДРЕСА_1 , була зареєстрована ОСОБА_2 , що підтверджується копією архівної довідки від 19 вересня 2023 року №Д-152, яка видана Звягельською районною військовою адміністрацією Житомирської області згідно з записом погосподарської книги №4 Марківської сільської ради Баранівського району Житомирської області на 2001-2005 роки (а.с.11).

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 05 травня 2006 року серії НОМЕР_2 (а.с.7).

Із копії архівної довідки від 19 вересня 2023 року №Д-153, яка видана Звягельською районною військовою адміністрацією Житомирської області, вбачається, що на день смерті ОСОБА_2 з нею за однією адресою ( АДРЕСА_1 ) інші зареєстровані члени сім`ї не значилися згідно з записами погосподарської книги №4 Марківської сільської ради Баранівського району Житомирської області на 2006-2010 роки (а.с.12).

Згідно з ксерокопією державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЖТ №099593 власником земельної ділянки площею 2,2612 га на території Марківської сільської ради Баранівського району Житомирської області з кадастровим номером 1820683600:07:000:0068 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва є ОСОБА_3 (а.с.13).

ОСОБА_4 заявою від 06 жовтня 2023 року, адресованою органам нотаріату, повідомила, що на спадкове майно після смерті матері ОСОБА_2 не претендує, до суду для встановлення додаткового строку прийняття спадщини не зверталася та наміру звертатися не має (а.с.10).

Із листа завідувачки Баранівської державної нотаріальної контори від 07 листопада 2023 року №769/01-16 слідує, що ОСОБА_1 пропустила шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 та їй рекомендовано звернутися до суду за продовженням строку для подачі заяви про прийняття спадщини (а.с.14).

За змістом частини третьої ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Отже, вважається, що спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняла його мати ОСОБА_2 в силу положень частини третьої ст.1268 ЦК України, оскільки вона постійно проживала разом із сином на час його смерті та матеріали справи не містять доказів, що протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, вона заявила про відмову від спадщини. 

ОСОБА_4 спадщину після смерті ОСОБА_2 не прийняла. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст.ст.1220,1222,1270 ЦК України).

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.1261-1265 цього Кодексу (частини перша, друга ст.1223 ЦК України).

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша ст.1269 ЦК України).

У постанові Верховного Суду України від 23 серпня 2017 року в справі №6-1320цс17 зроблено висновок, що право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно з частиною третьою ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Правила частини третьої ст.1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Із урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про смерть спадкодавця, наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Вказані висновки містяться у постанові Верховного Суду України від 14 вересня 2016 року в справі №6-1215цс16 та у постановах Верховного Суду від 18 січня 2018 року в справі №198/476/16-ц, від 12 лютого 2018 року в справі №712/656/15-ц, від 06 червня 2018 року в справі №592/9058/17-ц, від 11 липня 2018 року в справі №381/4482/16-ц.

Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом України у постанові від 04 листопада 2015 року в справі №6-1486цс15, а також у постановах Верховного Суду від 30 січня 2020 року в справі №487/2375/18, від 03 березня 2021 року в справі №145/148/20, від 21 квітня 2022 року в справі № 96/12109/18.

Правозастосовча практика Верховного Суду в подібних правовідносинах є незмінною та усталеною.

Згідно з частиною четвертою ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних відносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За приписами ст.ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Поважними причинами пропуску строку можуть бути визнані, зокрема, такі обставини: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженням, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Суд не може визнати поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як: юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, брак коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не надав оцінки тій обставині, що у позивача знаходився державний акт на право власності на земельну ділянку та вона фактично прийняла спадщину, бо користувалася спадковим майном не змінюють висновків суду першої інстанції про відсутність поважних причин для надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після 01 січня 2004 року.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що позивач мала проблеми із здоров`ям не може слугувати підставою поважності пропуску строку, оскільки доказів про перебування позивача на лікуванні, як до 02 листопада 2006 року та в подальшому, матеріали справи не містять і скаржником у суді апеляційної інстанції клопотань про долучення таких доказів заявлено не було.

Такі обставини, як початок у 2019 році карантину, спричиненого коронавірусною інфекцією, а також введення 24 лютого 2022 року на всій території України військового стану, виходячи зі змісту позову, не були підставами позову та предметом розгляду в суді першої інстанції, а тому згідно з частиною шостої ст.367 ЦПК України в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються, тим більше, що позивач звернулася до суду із цим позовом майже через сімнадцять років після відкриття спадщини після смерті матері. 

Отже, достатніх та належних доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку для звернення із заявою про прийняття спадщини позивач не надала, не довела наявності об`єктивних, непереборних, істотних труднощів, які перешкоджали поданню нею заяви про прийняття спадщини у встановлений законом строк після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та додаткового правового обґрунтування із огляду на викладене вище не потребують. Решта доводів апеляційної скарги ґрунтується на переоцінці доказів, яким суд першої інстанції правильно надав оцінку у відповідності до положень ст.89 ЦПК України.

За положеннями ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає рішення суду першої інстанції без змін, якщо рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права. 

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374-375,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Баранівського районного суду Житомирської області від 25 квітня 2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді: