ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2025 р. 	Справа № 520/8516/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Спаскіна О.А.,
Суддів: Калиновського В.А. ,  Присяжнюк О.В. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.07.2025, головуючий суддя І інстанції: Бідонько А.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 02.07.25  по справі № 520/8516/25
за позовом        ОСОБА_1  
до     Військової частини НОМЕР_1             
про визнання протиправним та скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:
До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач, ОСОБА_1 , з адміністративним позовом до Командира військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України полковника ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування наказу, в якому просив суд:
1. Визнати протиправним та скасувати наказ №275/нод від 01.09.2024 комісара військової частини НОМЕР_1 (з особової діяльності) про підсумки стану військової дисципліни у серпні 2024 року та заходи щодо її зміцнення.
2. Визнати протиправним та скасувати наказ № 318/нод від 02.10.2024 командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) про підсумки стану військової дисципліни у вересні 2024 року та заходи щодо її зміцнення.
3. Стягнути з Відповідача кошти на відшкодування матеріальної шкоди в якості невиплаченої додаткової грошової винагороди за серпень 2024 року на користь Позивача.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що наказ №275/нод від 01.09.2024 комісара військової частини НОМЕР_1 (з особової діяльності) про підсумки стану військової дисципліни у серпні 2024 року та заходи щодо її зміцнення та наказ № 318/нод від 02.10.2024 командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) про підсумки стану військової дисципліни у вересні 2024 року та заходи щодо її зміцнення в частині що стосується притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді "сувора догана" є необґрунтованим, а факт вчинення дисциплінарного проступку не доведеним.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 02.07.2025 адміністративний позов ОСОБА_1 до Командира військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України полковника ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування наказу - задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано Наказ №275/нод від 01.09.2024 Командира військової частини НОМЕР_1 (з особової діяльності) про підсумки стану військової дисципліни у серпні 2024 року та заходи щодо її зміцнення.
Зобов`язано Командира військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України полковника ОСОБА_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову грошову допомогу за серпень 2024 року.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Командира військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України полковника ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 968 грн. (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 копійок.
Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.
Так в апеляційній скарзі скаржник посилається на невірне скасування наказу №275/нод від 01.09.2024 в загальному, оскільки повне скасування наказу стосується інших осіб, які не брали участь у справі, суперечить принципу правової визначеності та може порушити права третіх осіб.
Апелянт стверджує, що станом на 01.08.2024 по 30.08.2024 позивач не виконував будь-яких бойових або спеціальних завдань.
Позивач не скористався своїм правом на подання відзиву до Другого апеляційного адміністративного суду на апеляційну скаргу відповідача.
На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
За приписами ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що сержант ОСОБА_1 проходить військову службу на посаді водія-заправника автомобільного відділення підвозу пального та мастильного матеріалів автомобільного взводу роти логістики військової частини № НОМЕР_1 , що підтверджується копією військового квитка.
07.08.2024 року о 14 год. 00 хв. ОСОБА_1 за місцем проходження служби на території тимчасової дислокації в/ч НОМЕР_1 був виявлений з явними ознаками алкогольного сп?яніння. ОСОБА_1 було доставлено до стаціонарного відділення №2 КНП «Лозівське ТМО» Лозівської міської ради Харківської області, де останній відмовився від проходження освідчення на встановлення стану алкогольного сп?яніння, алкогольне сп?яніння -клінічно.
У зв`язку із чим, 07.08.2024 офіцером відділення ППП військової частини НОМЕР_1 майором ОСОБА_3 відносно ОСОБА_1 було складено протокол А7039 № 34 за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП через розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів.
Відповідно до висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння №363 від 07.08.2024 р. – ОСОБА_1 07.08.2024 року о 16:50 год. від освідування належним чином на апараті “Алкофор 307” відмовився, алкогольне сп`яніння- клінічно.
Відповідно до наказу №275/нод від 01.09.2024 водію-заправнику автомобільного взводу роти логістики військової частини НОМЕР_1 сержанту ОСОБА_1 за порушення вимог статтей 11, 16 Статуту внутрішньої служби та статті 4 Дисциплінарного статуту ЗС України, що виразилося у перебуванні на службі в стані алкогольного (наркотичного) сп`яніння, оголошено «сувору догану».
У наказі також визначено, що врахувати факт притягнення до дисциплінарної та адміністративної відповідальності вирішено не включати до наказу про виплату додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 ОСОБА_1 за серпень 2024 року.
В подальшому, Постановою Лозівського міськрайонного суду Харківської області у справі № 629/4803/24 (провадження 3/629/1279/24) від 14.10.2024, яка набрала законної 25.10.2024 року, провадження відносно ОСОБА_1 було закрито на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Крім того судом встановлено, що 20.09.2024p. 19 год. 00 сержант ОСОБА_1 був виявлений у тимчасовому розташуванні військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 , його було виявлено представниками військової частини НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп яніня, під час виконання службових обов?язків. В подальшому сержанта ОСОБА_4 було доставлено до КНП «Лозівське ТМО» Комунальне некомерційне підприсмство «Лозівське територіальне медичне об?єднання» де йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп?яніння.
Під час проходження огляду на стан алкогольного сп?яніння сержант ОСОБА_4 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп?яніння про що було складено висновок №442.
20.09.2024 головним сержантом ІНФОРМАЦІЯ_1 майстром-сержантом ОСОБА_5 відносно ОСОБА_1 було складено протокол ДНХ-2/7885 про військове адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП через відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Також, за порушення вимог статтей 11, 16 Статуту внутрішньої служби та статті 4 Дисциплінарного статуту ЗС України, що виразилось у перебуванні на службі в стані алкогольного (наркотичного) сп`яніння, водію-заправнику автомобільного відділення підвозу пального та мастильних матеріалів 1 автомобільного взводу роти логістики військової частини НОМЕР_2 сержанту ОСОБА_1 згідно Витягу із Наказу №318/нод від 02.10.2024 повторно оголошено «сувору догану» та вирішено не включати до наказу про виплату додаткової грошової винагороди передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022, за серпень 2024 року ОСОБА_1 .
Постановою Лозівського міськрайонного суду у справі № 629/5808/24 від 28.11.2024, яке набрало законної сили 29.01.2025, залишеною без змін Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 29.01.2025, ОСОБА_1 визнано винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.172-20 ч.3 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.
Не погоджуючись з наказами №275/нод від 01.09.2024 та № 318/нод від 02.10.2024 командира військової частини НОМЕР_1 , позивач звернувся до суду з цим позовом.
Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції дійшов висновку, що Наказ №275/нод від 01.09.2024 командира військової частини НОМЕР_1 (з особової діяльності) "Про підсумки стану військової дисципліни у серпні 2024 року та заходи щодо її зміцнення" є протиправним, отже підлягає скасуванню.
Крім того, суд вважав за необхідне зобов`язати командира військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України полковника ОСОБА_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову грошову допомогу за серпень 2024 року.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування наказу № 318/нод від 02.10.2024 командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) "Про підсумки стану військової дисципліни у вересні 2024 року та заходи щодо її зміцнення", суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність поза розумним сумнівом перебування позивача 20.09.2024 року на службі з явними ознаками алкогольного сп`яніння, за що позивачу обґрунтовано оголошено "сувору догану" та позбавлено додаткової винагороди.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України (рішення підлягає перегляду в частині задоволених позовних вимог), колегія суддів зазначає наступне. 
Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначення загальних засад проходження в Україні військової служби здійснюється згідно з положеннями Закону України №2232-XII «Про військовий обов`язок та військову службу» (далі- Закон №2232-XII).
Відповідно до ст. 2 Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Порядок проходження громадянами України військової служби, їх права та обов`язки визначаються цим Законом, іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби громадянами України, які затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до статті 3 Закону №2232-XII правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України «Про оборону України», «Про Збройні Сили України», «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначені Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» № 551-XIV від 24.03.1999, яким затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України (далі - Дисциплінарний статут). Дисциплінарний статут визначає, що усі військовослужбовці Збройних Сил України незалежно від своїх військових звань, службового становища та заслуг повинні неухильно керуватися вимогами цього Статуту.
Відповідно до вимог статей 1, 2 Дисциплінарного статуту військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.
Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.
Статтею 4 Дисциплінарного статуту визначено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.
Згідно статті 7 Дисциплінарного статуту застосовувати заохочення та накладати дисциплінарні стягнення можуть тільки прямі командири та командири, визначені в розділі 3 цього Статуту.
За приписами статті 12 Дисциплінарного статуту заступники Міністра оборони України, командувачі видів Збройних Сил України користуються щодо підлеглих військовослужбовців дисциплінарною владою командувача військ оперативного командування, а керівники структурних підрозділів Міністерства оборони України і Генерального штабу Збройних Сил України - дисциплінарною владою командира корпусу.
Згідно з положеннями статті 45 Дисциплінарного статуту, у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.
За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. За вчинення правопорушень, пов`язаних із корупцією, військовослужбовці несуть відповідальність згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення. У разі вчинення кримінального правопорушення військовослужбовець притягається до кримінальної відповідальності.
Відповідно до статті 48 Дисциплінарного статуту на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).
Відповідно до ст. 84 Дисциплінарного статуту прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.
Частина 1, частина 3 статті 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, відповідно до якої на військовослужбовця покладено обов`язок свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок та беззастережно виконувати накази командирів.
Підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України, а також військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовослужбовці), які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів), а також дії (бездіяльність) яких призвели до завдання шкоди державі визначені Порядком проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженим Наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 № 608 (далі - Порядок).
Відповідно до п. 1 Розділу II Порядку, службове розслідування може призначатися у разі:
невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення чи заподіяло матеріальну або моральну шкоду;
невиконання або неналежного виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини або на стан виконання покладених на Збройні Сили завдань;
неправомірного застосування військовослужбовцем фізичного впливу, зброї, спеціальних засобів або інших засобів ураження до інших військовослужбовців чи цивільних осіб, особливо, якщо це призвело до їх поранення, травмування або смерті;
дій військовослужбовця, які призвели до спроби самогубства іншого військовослужбовця;
втрати або викрадення зброї чи боєприпасів;
порушення порядку та правил несення чергування (бойового чергування), вартової (вахтової) або внутрішньої служби, що могло спричинити або спричинило негативні наслідки;
недозволеного розголошення змісту або втрати службових документів;
внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєне військовослужбовцем кримінальне правопорушення;
повідомлення військовослужбовцю про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення;
скоєння військовослужбовцем під час виконання обов`язків військової служби дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої загинули або отримали тілесні ушкодження інші особи.
Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб.
Відповідно до пункту 1 Розділу III Порядку рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення.
Пунктом 1 Розділу V Порядку визначено, що за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.
Згідно з пунктами 1-3 Розділу VI Порядку за результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу.
Отже, вирішуючи спір, необхідно виходити з обставин, встановлених службовим розслідуванням, характеру проступку, мотивів, за яких його вчинено.
Так, позивача згідно п. 3 наказу №275/нод від 01.09.2024 притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді суворої догани за порушення вимог статтей 11, 16 Статуту внутрішньої служби та статті 4 Дисциплінарного статуту ЗС України, що виразилося у перебуванні на службі в стані алкогольного (наркотичного) сп`яніння.
Підставою для прийняття вказаного наказу слугували обставини, що 07.08.2024 року о 14 год. 00 хв. ОСОБА_1 за місцем проходження служби на території тимчасової дислокації в/ч НОМЕР_1 був виявлений з явними ознаками алкогольного сп?яніння.
У зв`язку із чим, 07.08.2024 офіцером відділення ППП військової частини НОМЕР_1 майором ОСОБА_3 відносно ОСОБА_1 було складено протокол А7039 № 34 за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП через розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів.
При цьому, Постановою Лозівського міськрайонного суду Харківської області у справі № 629/4803/24 (провадження 3/629/1279/24) від 14.10.2024, яка набрала законної сили 25.10.2024 року, провадження відносно ОСОБА_1 було закрито на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Згідно з ч. 4 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Враховуючи вказану постанову колегія суддів погоджується з твердження суду першої інстанції, що перебування позивача на службі в стані алкогольного не може бути підтверджене вказаним протоколом.
Таким чином, колегія суддів доходить висновку, що притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності можливо лише у випадку доведення вини військовослужбовця, однак відповідачем, враховуючи закриття провадження відносно позивача Постановою Лозівського міськрайонного суду Харківської області у справі № 629/4803/24 (провадження 3/629/1279/24) від 14.10.2024, інших належних та допустимих доказів перебування позивача на службі (07.08.2024 року) в стані сп`яніння не надано.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для визнання протиправним та скасування наказу №275/нод від 01.09.2024 Командира військової частини НОМЕР_1 (з особової діяльності) "Про підсумки стану військової дисципліни у серпні 2024 року та заходи щодо її зміцнення" в частині, що стосується ОСОБА_1 .
Натомість, суд першої інстанції помилково визнав протиправним та скасував наказ №275/нод від 01.09.2024 Командира військової частини НОМЕР_1 (з особової діяльності) "Про підсумки стану військової дисципліни у серпні 2024 року та заходи щодо її зміцнення" вцілому, оскільки вказаний наказ стосується і інших осіб, які не брали участь у цій справі.
Продовжуючи розгляд справи, колегія суддів зазначає, що відповідно до п. 5 вказаного наказу Начальнику стройової частини військової частини НОМЕР_3 відповідно розділу XXXIV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністра оборони України №260 від 07.06.2018 року щодо врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022, врахувати факт притягнення до дисциплінарної та адміністративної відповідальності військовослужбовців зазначених в наказі та відповідно наказано не включати до наказу про виплату додаткової грошової винагороди за серпень 2024 року відповідних категорій військовослужбовців.
Відповідно до пунктів 1 - 3 розділу XVI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 7 червня 2018 року № 260, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 року за № 745/32197 (далі - Порядок № 260), передбачено, що командири (начальники) військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій Збройних Сил України мають право щомісяця здійснювати преміювання військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби) відповідно до їх особистого внеску в загальні результати служби.
Розмір щомісячної премії, але не менше 10 відсотків посадового окладу, встановлює Міністр оборони України для відповідних категорій військовослужбовців виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України, та особливостей проходження військової служби.
Виплата щомісячної премії військовослужбовцям здійснюється на підставі наказу командира військової частини, який видається до 05 числа місяця, наступного за місяцем преміювання, з урахуванням військової дисципліни, наявності дисциплінарних стягнень, показників виконання службових обов`язків.
Натомість, абзацом 2 пункту 5 Порядку № 260 установлено, що військовослужбовцям щомісячні премії не виплачуються за вживання алкогольних напоїв (наркотичних речовин) на території військової частини як у службовий, так і в позаслужбовий час, прибуття на службу в нетверезому стані (у стані наркотичного сп`яніння) - за місяць, у якому здійснено таке порушення.
Передбачена пунктом 1 Постанови № 168 додаткова винагорода має заохочувальний характер для визначених осіб, зокрема військовослужбовців.
Згідно зі статтею 4 Дисциплінарного статуту ЗСУ військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця, зокрема, додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів;
Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції зазначає, що передбачена пунктом 1 Постанови № 168 додаткова винагорода спрямована на заохочення, зокрема, військовослужбовців, які виконують військовий обов`язок із додержанням військової дисципліни в умовах воєнного часу. Іншого обґрунтування, яке б зумовило відмову у виплаті позивачу додаткової винагороди відповідачем не наведено.
Таким чином, беручи до уваги протиправність наказу №275нод від 01.09.2024 та його скасування, колегія суддів приходить до висновку про необхідність зобов`язати командира військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України полковника ОСОБА_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду за серпень 2024 року, оскільки відповідачем не було нараховано позивачу додаткову грошову винагороди за серпень 2024 року.
При цьому, суд першої інстанції помилково зобов`язав командира військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України полковника ОСОБА_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 саме додаткову грошову допомогу за серпень 2024 року, питання виплати якої не ставилось позивачем у позовній заяві.
Аналізуючи наведені нормативно - правові акти, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги частково, зробив помилкові висновки.
Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що резолютивну частину рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.07.2025 необхідно змінити, а саме: викласти абзац другий та третій резолютивної частини рішення в наступній редакції: "Визнати протиправним та скасувати наказ №275/нод від 01.09.2024 Командира військової частини НОМЕР_1 (з особової діяльності) "Про підсумки стану військової дисципліни у серпні 2024 року та заходи щодо її зміцнення" в частині, що стосується ОСОБА_1 . Зобов`язати Командира військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України полковника ОСОБА_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду за серпень 2024 року".
В іншій частині рішення доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. 
Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 - задовольнити частково.
Рішення  Харківського окружного адміністративного суду від 02.07.2025 по справі № 520/8516/25 - змінити, виклавши абзац другий та третій резолютивної частини рішення в наступній редакції:
"Визнати протиправним та скасувати наказ №275/нод від 01.09.2024 Командира військової частини НОМЕР_1 (з особової діяльності) "Про підсумки стану військової дисципліни у серпні 2024 року та заходи щодо її зміцнення" в частині, що стосується ОСОБА_1 .
Зобов`язати Командира військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України полковника ОСОБА_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду за серпень 2024 року".
В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.07.2025 у справі № 520/8516/25 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		О.А. Спаскін 	
Судді	   	В.А. Калиновський    О.В. Присяжнюк