УХВАЛА
 
10 жовтня 2025 року                                                 
м. Київ
 
справа № 128/4409/23
провадження № 61-524ск25
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Сердюка В. В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 23 травня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Немирівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, Державної казначейської служби України про відшкодування майнової та моральної шкоди, 
 
ВСТАНОВИВ:
 
25 жовтня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Немирівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції 
у Вінницькій області, Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, Державної казначейської служби України про відшкодування майнової 
та моральної шкоди.
 
Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 27 жовтня 2023 року позовну заяву  ОСОБА_1 повернуто позивачу разом з доданими документами. Роз`яснено позивачу, що повернення позовної заяви 
не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.
 
Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції про повернення позовної заяви, ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку.
 
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 15 лютого 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області 
від 27 жовтня 2023 року у справі № 128/4409/23 повернуто особі, яка її подала.
 
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 23 травня 2024 року визнано, 
що звернення ОСОБА_1 з апеляційною скаргою на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 27 жовтня 2023 року та заявлений ним відвід суддям Вінницького апеляційного суду є діями, що суперечать завданню цивільного судочинства та є зловживанням процесуальними правами. Вказані апеляційну скаргу та заяву про відвід повернуто скаржнику. Застосовано 
до ОСОБА_1 заходи процесуального примусу у вигляді штрафу в розмірі одного прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 3 028,00 грн 
та стягнуто з нього вказану суму в дохід Державного бюджету України.
 
16 травня 2024 року  ОСОБА_1 впершеподав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 23 травня 2024 року.
 
Ухвалою Верховного Суду від 28 червня 2024 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 23 травня 2024 року залишено без руху та запропоновано заявнику звернутися до Верховного Суду із уточненою редакцією касаційної скарги у якій зазначити дані про Головне управління Національної поліції у Вінницькій області та Державну казначейську службу України, які за змістом оскарженої ухвали є відповідачами у справі, та додати копії касаційних скарги відповідно до кількості учасників справи.
 
Ухвалою Верховного Суду від 12 листопада 2024 року касаційну скаргу 
ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 23 травня 2024 року визнано неподаною та повернуто заявнику на підставі частини другої статті 393 ЦПК України.
 
07 січня 2025 року ОСОБА_1 , засобами поштового зв`язку, вдруге звернувся 
до Верховного Суду із касаційною  скаргою на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 23 травня 2024 року у цій справі, яка зареєстрована за вхідним 
№ 1152/0/220-25 від 13 січня 2025 року.
 
Ухвалою Верховного Суду від 15 січня 2025 року касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка зареєстрована за вхідним № 1152/0/220-25 від 13 січня 2025 року, залишено без руху та запропоновано заявнику направити на адресу Верховного Суду уточнену касаційну скаргу разом з її копіями відповідно до кількості учасників справи, в якій зазначити всіх учасників справи № 128/4409/23 
та їх місцезнаходження, уточнити результат розгляду його касаційної скарги, 
з урахуванням вимог статті 409 ЦПК України, та надати належні докази 
в оригіналах чи належним чином завірені їх копії, з приводу недотримання апеляційним судом вимог, встановлених статтею 272 ЦПК України, щодо порядку видачі або направлення копій судових рішень.
 
Ухвалою Верховного Суду від 17 березня 2025 року касаційну скаргу 
ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 23 травня 2024 року, яка зареєстрована за вхідним № 1152/0/220-25 від 13 січня 2025 року визнано  неподаною та повернуто заявнику, у зв`язку з невиконанням ним вимог ухвали про залишення касаційної скарги без руху.
 
12 квітня 2025 року ОСОБА_1 , засобами поштового зв`язку, втретє звернувся 
до Верховного Суду із касаційною  скаргою на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 23 травня 2024 року у цій справі, яка зареєстрована за вхідним 
№ 12065/0/220-25 від 16 квітня 2025 року.
 
Ухвалою Верховного Суду від 30 квітня 2025 року касаційну скаргу залишено без руху та запропоновано ОСОБА_1 направити на адресу Верховного Суду уточнену касаційну скаргу разом з її копіями відповідно до кількості учасників справи, в якій зазначити всіх учасників справи № 128/4409/23 
та їх місцезнаходження, та подати до суду касаційної інстанції докази на підтвердження причин пропуску строку.
 
На виконання вимог ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху, ОСОБА_1 направив до суду матеріали на усунення недоліків, у яких просив продовжити йому строк виконання вимог ухвали Верховного Суду від 30 квітня 2025 року, оскільки ним подано до районного суду запит про надання інформації, відповіді на який він не отримав.
 
Ухвалою Верховного Суду від 26 червня 2025 року продовжено ОСОБА_1 строк для усунення недоліків, вказаних в ухвалі Верховного Суду від 30 квітня 
2025 року.
 
На виконання вимог ухвали суду від 26 червня 2025 року ОСОБА_1 надіслав 
на адресу суду матеріали на усунення недоліків.
 
Розглядаючи заяву про поновлення строку на касаційне оскарження ухвали Вінницького апеляційного суду від 23 травня 2024 року, Верховний Суд приходить до висновку, що зазначена причина пропуску строку на касаційне оскарження ухвали апеляційного суду є неповажною, виходячи з наступного.
У заяві про поновлення строку ОСОБА_1 вказує, 12 червня 2024 року він отримав ухвалу Вінницького апеляційного суду від 23 травня 2024 року, після чого 13 червня 2024 року направив на адресу Верховного Суду касаційну скаргу, яка Верховним Судом отримана 19 червня 2024 року, тобто вперше подана ним касаційна скарга на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 23 травня 2024 року подана у встановлені законодавством строки. Однак незаконними ухвалами, створюючи перешкоди до правосуддя, Верховний Суд безпідставно повертав його касаційні скарги, оскільки він не погодився підписувати їх в тому місці, де захотіли працівники суду, на той час, коли діяла судова практика, яка повинна бути врахована працівниками Верховного Суду. Таким чином, у цій частині вимагає поновити йому строк на касаційне оскарження ухвали Вінницького апеляційного суду від 23 травня 2024 року.
 
З матеріалів касаційного оскарження та Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що 12 листопада 2024 року (провадження № 61-7315ск24) ухвалою Верховного Суду повернуто касаційну скаргу ОСОБА_1 , оскільки ним не виконані вимоги ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху.
 
Повертаючи вдруге подану касаційну скаргу, Верховний Суд в ухвалі від 17 березня 2025 року (провадження № 61-524ск25) повторно повернув касаційну скаргу ОСОБА_1 , оскільки ним не виконані вимоги ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху.
 
Отже, повернення двічі поданих заявником касаційних скарг, які не відповідали вимогам процесуального законодавства, не може вважатися поважною причиною пропуску строку на касаційне оскарження, не свідчить про наявність підстав для поновлення пропущеного строку.
 
Повернення касаційної скарги відбулося із причин, які повністю залежали 
від заявника, що позбавляє суд можливості оцінювати такі причини пропуску строку відповідно до висновків, наведених у постанові Верховного Суду 
від 24 липня 2023 року в справі № 200/3692/21 (провадження № К/990/17155/23).
 
Суд не може стимулювати неправомірну поведінку і зловживання процесуальними правами заявника.
 
За таких обставин ОСОБА_1 необхідно направити на адресу Верховного Суду заяву (клопотання) про поновлення строку на касаційне оскарження ухвали Вінницького апеляційного суду від 23 травня 2024 року, в якій вказати інші причини пропуску строку на касаційне оскарження.
За частиною другою статті 127 ЦПК України передбачено, що встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.
 
За таких обставин суд касаційної інстанції приходить до висновку про необхідність надання ОСОБА_1 додаткового строку для подання заяви про поновлення строку на касаційне оскарження ухвали Вінницького апеляційного суду 
від 23 травня 2024 року, в якій вказати інші причини пропуску строку на касаційне оскарження. 
 
Керуючись частиною 2 статті 127 ЦПК України, 
 
УХВАЛИВ:
 
Визнати наведені ОСОБА_1 підстави пропуску строку на касаційне оскарження ухвали Вінницького апеляційного суду від 23 травня 
2024 року неповажними.
 
Продовжити ОСОБА_1 строк для усунення недоліків, який 
не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
 
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суд відмовляє 
у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                   В. В. Сердюк