ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"10" листопада 2025 р.           Справа№ 910/15032/24
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Ходаківської І.П.
суддів:            Демидової А.М. 
          Владимиренко С.В. 

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи матеріали апеляційної скарги Дочірнього підприємства "Київський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України"
на рішення господарського суду міста Києва 28.07.2025
у справі № 910/15032/24 (суддя Смирнова Ю. М.)
за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України
до Дочірнього підприємства "Київський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України"
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 
про стягнення 72 739,72 грн

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог.

В грудні 2024 року Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося до господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Дочірнього підприємства "Київський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" 72 739,72 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що Моторне (транспортне) страхове бюро України внаслідок настання дорожньо-транспортної пригоди (надалі - ДТП) виплатило регламентну виплату власнику автомобіля Toyota Camry, а тому відповідно до положень ч.1 ст.1191 Цивільного кодексу України та п.38.2.1 ст.38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" отримало право регресної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Оскільки ДТП сталася з вини працівника Дочірнього підприємства "Київський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (який керував автомобілем Краз та в момент ДТП знаходився при виконанні своїх трудових обов`язків), позивач, посилаючись на положення ст. 1172 Цивільного кодексу України вказує, що обов`язок з відшкодування шкоди покладається на відповідача.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Рішенням господарського суду міста Києва від 28.07.2025 у справі № 910/15032/24 позов задоволено та стягнуто з Дочірнього підприємства "Київський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України грошові кошти у розмірі 72 739  грн 72 коп. та судовий збір у розмірі 3 028 грн 00 коп.

Рішення суду мотивовано тим, що  вимоги позивача про стягнення з відповідача суми відшкодування у розмірі 72 739,72 грн є обґрунтованими, документально підтвердженими та такими, що підлягають задоволенню.

Короткий зміст апеляційної скарги та її доводів.
          
Не погоджуючись з рішенням господарського суду міста Києва від 28.07.2025 у справі № 910/15032/24, Дочірнє підприємство "Київський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить його скасувати як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, зокрема, ст.ст. 1172, 1191 ЦК України, ст.ст. 38, 41, 51  Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ст.ст. 13, 86, 236 ГПК України, ухвалити нове рішення, яким в позові відмовити в повному обсязі.

При цьому скаржник зазначає, що МТСБУ виконує функцію гаранта компенсації шкоди у випадках, коли страхова компанія не може або не повинна здійснювати виплату. Водночас, право на регрес до винуватця ДТП виникає лише за умов, передбачених ст. 38  Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті та явка представників сторін. 
          
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.09.2025 (колегія суддів у складі: головуючий суддя -  Ходаківська І. П., судді: Владимиренко С. В., Демидова А. М.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Дочірнього підприємства "Київський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України" на рішення господарського суду міста Києва 28.07.2025 по справі № 910/15032/24. Розгляд апеляційної скарги постановлено здійснювати у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

У період з 28.10.2025 по 09.11.2025 суддя Ходаківська І. П. перебувала на лікарняному.

Обставини справи, встановлені судом першої та перевірені судом апеляційної інстанції, визначення відповідно до них правовідносин.

Як встановлено судом першої та перевірено судом апеляційної інстанції, в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 30.11.2022 о 09 годині 00 хвилин на 54 км+850 м а/д Київ-Ковель за участю автомобіля Краз, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , та автомобілю Toyota, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , а саме змусив іншого учасника дорожнього руху змінювати напрямок руху, автомобіль Toyota, зазнав пошкоджень.

Постановою Бородянського районного суду Київської області від 03.03.2023 у справі №939/1782/22 встановлено, що ДТП сталася внаслідок порушення водієм автомобіля Краз, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_1 п. 10.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306.

Станом на дату ДТП цивільно-правову відповідальність власника транспортного засобу Краз, застраховано не було, зв`язку із чим власник пошкодженого транспортного засобу  - автомобіля Toyota, державний номер звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України із заявою про здійснення відшкодування оціненої шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, що сталася 30.11.2022 в порядку п. 41.1 ст. 41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (чинного на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до звіту №0812 від 08.12.2022 про визначення вартості матеріального збитку, складеного оцінювачем - Фізичною особою-підприємцем Кохан Оксаною Анатоліївною, вартість матеріального збитку (вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу КТЗ), завдана власнику автомобіля Toyota становить 77 575,88  грн.

На підставі наказу № 3/5315 від 22.03.2023 (номер справи 88436) позивач, виконуючи свої зобов`язання згідно з Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (чинним на спірних правовідносин), виплатив потерпілому страхове відшкодування (регламентну виплату) у розмірі 72739,72 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №824851 від 27.03.2023.

У зв`язку з вказаними обставинами Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулось до Державної акціонерної компанії "Автомобільні дороги України" з позовом у даній справі, оскільки водій автомобіля Краз, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_1 є працівником відповідача, який в момент ДТП знаходився під час виконання ним своїх трудових обов`язків.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи.
 
Відповідно до ч. ч. 1, 2  ст. 11 Цивільного кодексу України  (далі -  ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. 1  ст. 1166 ЦК України  майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Як визначено в ч. 1  ст. 1172 ЦК України,  юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Пунктом 1 ч. 1  ст. 1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

За положеннями  ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Матеріалами справи підтверджено, що на момент ДТП водій автомобіля Краз, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_1 був працівником відповідача, який в момент ДТП знаходився під час виконання ним своїх трудових обов`язків, тому саме відповідач, як роботодавець, повинен відшкодувати шкоду, завдану його працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків джерелом підвищеної небезпеки відповідно до ч. 2  ст. 1187 ЦК України.

Відповідно до  ст. 22 ЦК України  особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно зі  ст. 1192 ЦК України  розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

У разі пошкодження внаслідок дій винної особи окремих деталей, вузлів, агрегатів транспортного засобу розмір реальних збитків необхідно визначати, виходячи з вартості запасних частин і відновлюваного ремонту.

Судом встановлено, що відповідно до звіту №0812 від 08.12.2022 про визначення вартості матеріального збитку, складеного оцінювачем - Фізичною особою-підприємцем Кохан Оксаною Анатоліївною, вартість матеріального збитку (вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу КТЗ), завдана власнику автомобіля Toyota становить 77575,88  грн.

Відповідно до ст. 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно з п.п. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (чинного на момент виникнення спірних правовідносин)  МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач, виконуючи свої зобов`язання згідно з Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" виплатив потерпілому страхове відшкодування (регламентну виплату) у розмірі 72739,72 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №824851 від 27.03.2023.

З огляду на викладене, правомірним є висновок суду про задоволення позову.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" (№ 4241/03, §54, ЄСПЛ, 28 жовтня 2010 року) Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Колегія суддів апеляційної інстанції з огляду на викладене зазначає, що учаснику справи надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За результатами перегляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було повно, всебічно та об`єктивно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також вірно застосовано норми матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваного у даній справі судового рішення відсутні.

Судові витрати

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору за результатами розгляду апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд
 
П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Дочірнього підприємства "Київський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду міста Києва від 28.07.2024 у справі №910/15032/24 залишити без змін. 

Судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на скаржника.

Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 ГПК України.

Головуючий суддя                                                            І.П. Ходаківська 

Судді                                                                                А.М. Демидова

                                                                                С.В. Владимиренко