УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №935/1151/22 Головуючий у 1-й інст. Василенко Р.О. 
Категорія 39 Доповідач Талько О. Б. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2025 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді:         Талько О.Б., 
суддів:                         Шевчук А.М., Павицької Т.М.,
за участю секретаря Журавської Д.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 935/1151/22 за  позовом Акціонерного товариства Комерційний  банк « ПриватБанк» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк « ПриватБанк» на рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 20 грудня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Василенка Р.О.,

ВСТАНОВИВ:
У червні 2022 року АТ КБ « ПриватБанк» звернулося до суду з позовом, в якому зазначено, що 12 червня 2012 року відповідачка підписала заяву, якою підтвердила свою згоду на те, що вказана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, які викладені на банківському сайті, складає договір про надання банківських послуг.
Відповідно до вказаного договору банк надав відповідачці кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами.
Позивач зазначає, що ОСОБА_1 належним чином не виконувала умови кредитного договору, внаслідок чого станом на 13 березня 2022 року виникла заборгованість у розмірі 34652 грн. 26 коп., яка складається із заборгованості за тілом кредиту у сумі 30086 грн. 16 коп. та заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 4566 грн. 10 коп.
Враховуючи вищезазначене, просив стягнути з відповідачки 34652 грн. 26 коп.
Рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 20 грудня 2023 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позов.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що 23 червня 2021 відбулася транзакція шляхом переказу з кредитної карти відповідачки кредитних коштів у сумі 20495 грн. 97 коп. через « Приват 24». ОСОБА_1 перерахувала ці кошти самостійно зі своєї картки на свою ж карту МоноБанку. 24 червня 2021 року вона звернулася на гарячу лінію ПриватБанку та повідомила про шахрайство, тобто відповідачка повідомила банк про свою незгоду з даною операцією на наступний день після транзакції. Вказана обставина свідчить про порушення Умов та правил щодо строків повідомлення банку про несанкціоновану транзакцію.
Відповідно до виписки по рахунку ОСОБА_1 до вчинення спірного переказу коштів у сумі 20495 грн. 97 коп. мала заборгованість у сумі 11401 грн. 22 коп. 
Відповідачка зазначила, що вона повернула борг у розмірі 10735 грн. 73 коп. до закінчення терміну дії карти, тобто борг у розмірі 647 грн. 49 коп. залишився несплачений.
Крім того, суду не надано доказів на підтвердження сплати боргу у сумі 10735 грн. 73 коп.
Наголошує на тому, що вчинення транзакції щодо переказу грошових коштів можливе виключно в разі наявності особистої та контрольної інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою.
Таким чином, саме відповідачка несе відповідальність за зняття вказаних коштів з її рахунку.
Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
В судовому засіданні встановлено, що 12 червня 2012 року ОСОБА_1 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку.
У вказаній заяві міститься інформація про те, що відповідачка просила оформити на її ім`я кредитну картку « Універсальна», з кредитним лімітом 500 грн.
Обгрунтовуючи вимоги, позивач надав розрахунок, у якому зазначено про те, що станом на 13 березня 2022 року виникла заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі 34652 грн. 26 коп., яка складається із заборгованості за тілом кредиту у сумі 30086 грн. 16 коп. та заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 4566 грн. 10 коп.
Наявна в матеріалах справи виписка з рахунку, відкритого на ім`я ОСОБА_1 , містить інформацію про те, що 23 червня 2021 року з карткового рахунку було здійснено переказ грошових коштів у сумі 20495 грн. 97 коп.
Після здійснення вказаної транзакції відповідачка звернулася до відділення АТ КБ « ПриватБанк» із заявою про несанкціоноване списання коштів з її рахунку та 23 червня 2021 року кредитну картку було заблоковано.
2 липня 2021 року відповідачка звернулася до поліції із заявою про вчинення кримінального правопорушення, зазначивши про те, що 23 червня 2021 року невстановлена особа шляхом зловживання довірою заволоділа її грошовими коштами, зокрема, з банківської картки « ПриватБанк» у розмірі 20000 грн. 
Судом першої інстанції встановлено, що досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні триває.
Відповідно до п.2 розділу 6 Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління НБУ від 5 листопада 2014 року №705, емітент зобов`язаний не розкривати іншим особам, крім користувача, ПІН або іншу інформацію, яка дає змогу виконувати платіжні операції з використанням електронного платіжного засобу.
Згідно з п.3 розділу 6 Положення банк обов`язаний у спосіб, передбачений договором, повідомляти користувача про здійснення операцій з використанням електронного платіжного засобу. Банк у разі невиконання обов`язку з інформування користувача про здійснені операції з використанням електронного платіжного засобу несе ризик збитків від здійснення таких операцій.
Пунктами 7 та 8 розділу 6 Положення передбачено, що емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу. Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції.
Пунктом 9 розділу 6 Положення також передбачено, що користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІН або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції вірно виходив з того, що матеріали справи не містять доказів того, що списання грошових коштів з карткового рахунку 23 червня 2021 року стала можливою саме внаслідок розголошення ОСОБА_1 конфіденційної інформації чи передачі даних та паролів третім особам.
Суд вірно зазначив про те, що позивачем не доведено вчинення ОСОБА_1 дій чи бездіяльності, які б сприяли втраті, незаконному використанню ПІН або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою.
Таким чином, відсутні підстави для скасування рішення суду, яке ухвалене з дотриманням вимог матеріального й процесуального права.
Доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують висновків суду.

Керуючись ст. ст. 259,268,367,374,375,381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства  Комерційний банк  «ПриватБанк»  залишити без задоволення, а рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 20 грудня 2023 року,- без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуюча Судді: