ф
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2025 року 
м. Київ

справа № 280/7258/21
адміністративне провадження № К/990/3828/25 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Хохуляка В.В., суддів: Бившевої Л.І., Ханової Р.Ф.,

розглянув як суд касаційної інстанції у порядку письмового провадження справу №280/7258/21 за позовом Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, касаційне провадження у якій відкрито за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 30.04.2024 (головуючий суддя Максименко Л.Я.) та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 27.11.2024 (головуючий суддя Чабаненко С.В., судді: Юрко І.В., Білак С.В.)

УСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Запоріжжяобленерго" звернулося до адміністративного суду з позовом до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень №000/233/32-00-51-04, №000/231/32-00-51-04, №000/230/32-00-51-04, №000/232/32-00-51-04 від 30.07.2021, №000/228/32-00-51-04, №000/229/32-00-51-04, №000/227/32-00-51-04, №000/226/32-00-51-04, №000/223/32-00-51-04, №000/222/32-00-51-04 від 29.07.2021.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 30.04.2024, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 27.11.2024, у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Публічне акціонерне товариство "Запоріжжяобленерго" звернулося з касаційною скаргою до Верховного Суду. 

Ухвалою Верховного Суду від 05.02.2025 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою позивача на рішення судів першої та апеляційної інстанцій у справі №280/7258/21. 

Ухвалою суду від 03.11.2025 суддею-доповідачем касаційний розгляд справи призначено у порядку письмового провадження на 04.11.2025.

Верховний Суд у справі, що розглядається, з`ясував наступне.

До суду першої інстанції надійшов позов Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» звернулося до суду із позовною заявою до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, в якому позивач просив визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення №000/233/32-00-51-04, №000/231/32-00-51-04, №000/230/32-00-51-04, №000/232/32-00-51-04 від 30.07.2021, №000/228/32-00-51-04, №000/229/32-00-51-04, №000/227/32-00-51-04, №000/226/32-00-51-04, №000/223/32-00-51-04, №000/222/32-00-51-04 від 29.07.2021.

В обґрунтування позовних вимог Товариство посилається на те, що порушення граничного строку реєстрації податкових накладних з боку позивача було вчинене не з його вини, а внаслідок регуляторної політики НКРЕКП (додаткові щодобові утримання коштів з рахунків Товариства), що, у свою чергу, призвело до неможливості поповнення рахунку позивача у системі електронного адміністрування податку на додану вартість та відповідно нездійснення вчасної реєстрації податкових накладних. Внаслідок застосування до ПАТ «Запоріжжяобленерго» з боку НКРЕКП фактично нульового нормативу відрахування коштів на поточні рахунки ПАТ «Запоріжжяобленерго», в цей період Товариству взагалі не надходили кошти за поставлену споживачам електроенергію. Вищезазначені обставини фактично призвели до того, що ПАТ «Запоріжжяобленерго» в період з лютого 2015 року по квітень 2019 року, практично не отримувало на свої поточні рахунки кошти в обсязі, необхідному для сплати податків, єдиного соціального внеску, виплати заробітної плати, витрат на здійснення господарської діяльності. Внаслідок цього на рахунку в системі електронного адміністрування податку на додану вартість виникло від`ємне значення, що позбавило підприємство можливості реєструвати податкові накладні. Поповнити кошти на рахунку в СЕА у підприємства також не було можливості через відсутність обігових коштів на поточних рахунках ПАТ «Запоріжжяобленерго». Отже, відсутність в діях позивача вини, як елемента складу податкового правопорушення, є підставою для звільнення від фінансової відповідальності відповідно до норм статті 112 Податкового кодексу України.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 23.11.2021, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 27.07.2022, позов задоволено.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, позицію якого підтримав апеляційний суд, виходив з того, що нереєстрація протягом граничного строку, передбаченого статтею 201 Податкового кодексу України, податкових накладних відбулася не з вини Товариства, а контролюючим органом протилежного не доведено, що свідчить про відсутність складу податкового правопорушення, покладеного в основу застосування штрафних санкцій, передбачених підпунктом 120-1.2 статті 120-1 ПК України.

Постановою Верховного Суду від 20.12.2023 касаційну скаргу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків задоволено частково. Суд постановив рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 23.11.2021 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 27.07.2022 - скасувати, а справу №280/7258/21 направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Колегія суддів вважала, що суди попередніх інстанцій у своїх рішеннях обмежилися лише посиланням на ряд постанов НКРЕКП «Про алгоритм розподілу коштів» та зазначили, що застосовані алгоритми призвели до дефіциту обігових коштів, не перевіривши, при цьому, доводи контролюючого органу про наявність інших джерел надходження коштів на рахунки Товариства. Висновки судів про відсутність у Товариства можливості поповнити кошти на електронному рахунку в СЕА не містять належних обґрунтувань з посиланням на відповідні докази в підтвердження таких своїх висновків.  Не містять рішення судів попередніх інстанцій й жодних висновків щодо вчинення/невчинення платником податку усіх залежних від нього дій з метою виконання податкового обов`язку щодо своєчасної реєстрації податкових накладних. Відтак, колегія суддів дійшла висновку, що судами попередніх інстанцій не в повній мірі встановлено фактичні обставини справи, що мають значення для правильного вирішення спору по суті.

За результатами нового розгляду, суд першої інстанції, з позицією якого погодився апеляційний суд, у задоволенні позову відмовив. Суд дійшов висновку, що з урахуванням встановлених обставин, відсутні підстави вважати, що неналежне виконання податкового обов`язку з боку позивача зумовлене обставинами, за які відповідає держава. ПАТ «Запоріжжяобленерго», здійснюючи свою діяльність у сфері проводового електрозв`язку з 17 травня 2000 року, не могло не усвідомлювати специфічних умов її державного регулювання та мало планувати свою господарську діяльність з їх урахуванням з метою забезпечення можливості належного виконання свого податкового обов`язку. За невиконання встановленого державою обов`язку запроваджена нею ж відповідальність не настає лише у тому випадку, коли держава не створила умов для виконання такого обов`язку. Саме ж собою здійснення державою регулювання господарської діяльності у певних сферах не може розглядатися як об`єктивна обставина, яка перешкоджає належному виконанню платником своїх обов`язків у податкових відносинах. Крім того, судом було встановлено, що долученими до матеріалів справи копіями звітності позивача за період 2015-2020 роки підтверджено наявність грошових коштів на кінець звітних періодів (узагальнені дані наведені у табличному варіанті у відзиві відповідача), отримання товариством у спірні періоди доходів від інших видів операційної діяльності, тобто, що у товариства була можливість дотримуватись строків реєстрації податкових накладних в ЄРПН, однак платник не вжив усіх залежних від нього заходів задля уникнення порушення.

Позивач з рішеннями судів не погодився, звернувся з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 30.04.2024 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 27.11.2024 у справі №280/7258/21, постановити нове рішення, яким позов задовольнити повністю. В обґрунтування вимог касаційної скарги Товариство посилається на  те, що в оскаржуваних рішеннях суди першої та апеляційної інстанції невірно застосували норми статей 109, 112 Податкового кодексу України щодо встановлення вини платника податків у вчинені податкового порушення, без урахування висновку Верховного Суду викладеного у постанові від 21.03.2024 у справі №280/7271/21. Крім того, позивач зазначає, що несвоєчасне перерахування до бюджету податку на доходи з фізичних осіб та військового збору сталось не з вини ПАТ «Запоріжжяобленерго», а через дії державного регулятора НКРЕКП, які не залежали від підприємства та на які підприємство не мало можливості впливати. Таким чином, у діях платника податків відсутня вина, як елемент складу податкового правопорушення, тому ПАТ «Запоріжжяобленерго» не може бути притягнуто до фінансової відповідальності, відповідно до норм статті 112 ПК України.

Відповідач скористався правом заперечити проти доводів касаційної скарги, до суду надійшов відзив податкового органу, у якому відповідач просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій без змін. Правильність позиції контролюючого органу підтверджено постановами Верховного Суду від 21.03.2024 у справі №280/7271/21, від 01.07.2020 у справі №520/3640/19, від 25.04.2023 у справі №820/2513/17, від 06.06.2023 у справі №280/4556/19.

Верховний Суд, переглянувши оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги, з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що що 02.08.2021 ПАТ «Запоріжжяобленерго» отримало податкові повідомлення-рішення №000/233/32-00-51-04, №000/231/32-00-51-04, №000/230/32-00-51-04, №000/232/32-00-51-04 від 30.07.2021, №000/228/32-00-51-04, №000/229/32-00-51-04, №000/227/32-00-51-04, №000/226/32-00-51-04, №000/223/32-00-51-04, №000/222/32-00-51-04 від 29.07.2021 на загальну суму 94366367, 73 грн, прийняті Східним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків.

Податкові повідомлення-рішення №000/233/32-00-51-04, №000/231/32-00-51-04 від 30.07.2021 було прийнято на підставі акту камеральної перевірки № 639/28-10-47- 09/00130926 від 21.11.2018, яким встановлено порушення граничних строків для реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, які були складені у період із 20.05.2018 по 16.10.2018 та не підлягають наданню покупцям (споживачам електричної енергії) - не платникам податку на додану вартість, а також підлягають наданню покупцям (споживачам електричної енергії) платникам податку на додану вартість.

Податкові повідомлення-рішення №000/230/32-00-51-04, №000/232/32-00-51-04 від 30.07.2021 було прийнято на підставі акту камеральної перевірки № 469/28-10-47-09/00130926 віл 04.06.2019, яким встановлено порушення граничних строків для реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, які були зареєстровані у період січень 2019 березень 2019 року та не підлягають наданню покупцям (споживачам електричної енергії") - не платникам податку на додану вартість, а також підлягають наданню покупцям (споживачам електричної енергії) платникам податку на додану вартість.

Податкові повідомлення-рішення №000/228/32-00-51-04, №000/229/32-00-51-04 від 29.07.2021 було прийнято на підставі акту камеральної перевірки камеральної перевірки №602/28-10-47-09/00130926 від 29.07.2019, яким встановлено порушення граничних строків для реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, які були складені у січні 2018 - червні 2019 та не підлягають наданню покупцям (споживачам електричної енергії) - не платникам податку на додану вартість, а також підлягають наданню покупцям (споживачам електричної енергії) платникам податку на додану вартість.

Податкові повідомлення-рішення №000/227/32-00-51-04, №000/226/32-00-51-04 від 29.07.2021 було прийнято на підставі акту камеральної перевірки камеральної перевірки №671/28-10-51-07/00130926 від 04.09.2019, яким встановлено порушення граничних строків для реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, які були складені у жовтні 2017 - червні 2019 та не підлягають наданню покупцям (споживачам електричної енергії) - не платникам податку на додану вартість, а також підлягають наданню покупцям (споживачам електричної енергії) платникам податку на додану вартість.

Податкові повідомлення-рішення №000/223/32-00-51-04, №000/222/32-00-51-04 від 29.07.2021 було прийнято на підставі акту камеральної перевірки камеральної перевірки №62/28-10-51-07/00130926 від 30.09.2019, яким встановлено порушення граничних строків для реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, які були складені у жовтні 2017 - серпні 2019 та не підлягають наданню покупцям (споживачам електричної енергії) - не платникам податку на додану вартість, а також підлягають наданню покупцям (споживачам електричної енергії) платникам податку на додану вартість.

Позивач, вважаючи спірні податкові повідомлення-рішення протиправними, звернувся до суду з адміністративним позовом про їх скасування.

Передаючи справу на новий судовий розгляд, Верховним Судом було звернуто увагу на відсутність у рішеннях попередніх інстанцій висновків щодо вчинення/невчинення платником податку усіх залежних від нього дій з метою виконання податкового обов`язку щодо своєчасної реєстрації податкових накладних, а також судами залишено без належного дослідження доводів контролюючого органу про наявність у позивача можливості поповнювати рахунок в системі електронного адміністрування податку на додану вартість, а також отримання останнім доходів від інших видів діяльності, грошові кошти за оплату яких залишались на поточному рахунку позивача.

Позивачем не оспорюється факт несвоєчасної реєстрації податкових накладних в ЄРПН, при цьому він наполягає на відсутності вини Товариства.

Приписи статті 67 Конституції України встановлюють, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Стаття 112 ПК України визначає загальні умови притягнення до фінансової відповідальності за вчинення податкових правопорушень та порушення іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Зокрема, встановлено, що особа може бути притягнута до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення за умови наявності в її діянні (дії або бездіяльності) вини, крім випадків, передбачених цим Кодексом (пункт 112.1). Особа вважається винною у вчиненні правопорушення, якщо буде встановлено, що вона мала можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких цим Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжила достатніх заходів щодо їх дотримання. Вжиті платником податків заходи щодо дотримання правил та норм податкового законодавства вважаються достатніми, якщо контролюючий орган не доведе, що, вчиняючи певні дії або допускаючи бездіяльність, за які передбачена відповідальність, платник податків діяв нерозумно, недобросовісно та без належної обачності (пункт 112.2).

У пункті 112.8 цієї норми визначено обставини, що звільняють від фінансової відповідальності за вчинення податкових правопорушень та порушення іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а у статті 112-1 ПК України - обставини, що пом`якшують відповідальність особи.

Вжиті платником податків заходи щодо дотримання правил та норм податкового законодавства вважаються достатніми, якщо контролюючий орган не доведе, що, вчиняючи певні дії або допускаючи бездіяльність, за які передбачена відповідальність, платник податків діяв нерозумно, недобросовісно та без належної обачності.

Як передбачено у пункті 112.7 статті 112 ПК України у разі якщо контролюючий орган не доведе, що платник податків мав можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких цим Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжив достатніх заходів щодо їх дотримання, платник податків не може бути притягнутий до відповідальності за таке порушення. Положення цього пункту застосовуються виключно в разі, якщо умовою притягнення до фінансової відповідальності за податкове правопорушення є наявність вини платника податків.

Усі сумніви щодо наявності обставин, за яких особа може бути притягнута до відповідальності за порушення податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючий орган, трактуються на користь такої особи.

Позивач в обґрунтування своєї позиції посилається на висновок експерта від 22.11.2021 №645/646-21 за результатами проведення економічного дослідження по заяві ПАТ «Запоріжжяобленерго», виконаним Запорізьким відділенням Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз. Вказаний висновок є аналізом фінансового стану ПАТ «Запоріжжяобленерго», підтверджує неможливість сплати податків, зборів та обов`язкових платежів у тому числі своєчасно або через певні обставини з затримкою.

З цього приводу суд зазначив, що у періоді встановлення майже нульового нормативу відрахування коштів на поточні рахунки платника регулювання платіжно-розрахункових відносин енергопостачальників, що здійснювали господарську діяльність з постачання електроенергії на оптовому ринку електричної енергії України здійснювались відповідно до статей 15, 15-1 Закону України «Про електроенергетику» та Порядку визначення відрахувань коштів на поточні рахунки енергопостачальників, що здійснюють господарську діяльність з постачання електричної енергії на закріпленій території, та на поточний рахунок із спеціальним режимом використання оптового постачальника електричної енергії, затвердженого постановою НКРЕКП від 13 жовтня 2011 року №700, який передбачає стимулюючі (коригуючи) механізми, застосування яких спрямоване на покращення рівня розрахунків за куповану у оптового постачальника енергію.

НКРЕКП розраховувало алгоритм - порядок розподілу уповноваженим банком коштів з поточних рахунків із спеціальним режимом використання електричної енергії на закріпленій території згідно з методологічними принципами Порядку №700, у тому числі із застосуванням відповідних заходів регуляторного впливу до деяких енергопостачальних компаній (серед яких і ПАТ «Запоріжжяобленерго»), згідно з якими встановлювався розрахунковий норматив відрахувань коштів на поточний рахунок ПАТ «Запоріжжяобленерго», у тому числі із застосуванням додаткових щодобових відрахувань коштів з поточного рахунку за невиконання фінансових зобов`язань перед ДП «Енергоринок», які розраховувались на основі даних ДП «Енергоринок».

Як зазначає НКРЕКП в листі від 29.03.2018 №3075/28/7-18, надісланий на адресу Запорізької міської ради, ПАТ «Запоріжжяобленерго», Фонду державного майна України, зазначений підхід НКРЕКП застосовувало до всіх енергопостачальників, що здійснювали господарську діяльність з постачання електричної енергії на закріпленій території, при прийнятті рішень, передбачених нормами Порядку, зокрема при встановленні нормативу відрахувань коштів на поточні рахунки ПАТ «Запоріжжяобленерго».

Рівень надходжень коштів на поточний рахунок енергопостачальників, що здійснювали господарську діяльність з постачання електричної енергії на закріпленій території (коштів, які в подальшому можуть бути спрямовані у тому числі на виплату заробітної плати працівникам, оновлення матеріально - технічної бази та інші напрямки) залежить від ефективності роботи керівного менеджменту ПАТ «Запоріжжяобленерго», спрямованої на забезпечення споживачами повних поточних розрахунків та погашення заборгованості за спожиту у минулих періодах електричну енергію.

Таким чином, такий норматив відрахувань коштів на поточні рахунки ПАТ «Заноріжжяобленерго», встановлювався НКРЕКП в силу невиконання останнім своїх фінансових зобов`язань перед ДП «Енергоринок», тобто внаслідок дій (бездіяльності) саме ПАТ «Заноріжжяобленерго» (а не НКРЕКП), які в подальшому і призвели до виникнення заборгованості перед ДП «Енергоринок», дефіциту обігових коштів, заборгованості із виплати заробітної плати, податкового боргу та від`ємного значення реєстраційної суми ліміту в СЕА, на яку підприємство мало право здійснювати реєстрацію податкових накладних в ЄРПН.

Також суд дослідив звітність позивача за період 2015-2020 роки (копії якої долучено до матеріалів справи) та встановив наявність грошових коштів на кінець звітних періодів (узагальнені дані наведені у табличному варіанті у відзиві відповідача).

Аналіз фінансової звітності товариства дозволив дійти висновку про отримання товариством у спірні періоди доходів також від інших видів операційної діяльності, отже, у товариства була можливість дотримуватись строків реєстрації податкових накладних в ЄРПН, однак платник не вжив усіх залежних від нього заходів задля уникнення порушення.

Поряд з цим, реєстрація податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних у строки, встановлені пунктом 201.10 статті 201 ПК України, є одним із елементів податкового обов`язку, який закріплений для усіх платників податку (продавців), незалежно від форм власності або специфіки діяльності. Тим самим у правовій державі закріплюється принцип рівності обов`язків таких суб`єктів господарювання перед державою та передбачуваності дій контролюючих органів за їх невиконання (неналежне або несвоєчасне виконання). Невиконання (неналежне або несвоєчасне виконання) такого обов`язку утворює склад податкового правопорушення.

Доводи Товариства, які заявлені під час розгляду справи у трьох інстанціях, щодо відсутності безпосередньо його вини у розглядуваній ситуації, оскільки порушення строків реєстрації податкових накладних відбулось через недостатність суми реєстраційного ліміту в Системі електронного адміністрування податку на додану вартість для здійснення своєчасної реєстрації податкових накладних, поповнення якої було ускладнено у зв`язку зі встановленим регулюванням НКРЕКП надходження обігових коштів на рахунок позивача, судами відхиляються оскільки, з огляду на встановлені обставини, неналежне виконання податкового обов`язку з боку позивача зумовлене виключно обставинами, за які відповідає не держава, а безпосередньо сам позивач.

Судами першої та апеляційної інстанції враховано, що за аналогічних обставин, у справі №280/7271/21, на висновки у якій посилається Товариство у касаційній скарзі, Верховний Суд зазначив, що ПАТ «Запоріжжяобленерго», здійснюючи свою діяльність у сфері проводового електрозв`язку з 17 травня 2000 року, не могло не усвідомлювати специфічних умов її державного регулювання та мало планувати свою господарську діяльність з їх урахуванням з метою забезпечення можливості належного виконання свого податкового обов`язку. За невиконання встановленого державою обов`язку запроваджена нею ж відповідальність не настає лише у тому випадку, коли держава не створила умов для виконання такого обов`язку. Саме ж собою здійснення державою регулювання господарської діяльності у певних сферах не може розглядатися як об`єктивна обставина, яка перешкоджає належному виконанню платником своїх обов`язків у податкових відносинах.

Такі висновки судами зроблено з урахуванням правової позиції, викладеної в постановах Верховного Суду від 01.07.2020 у справі № 520/3640/19 та від 25.04.2023 у справі № 820/2513/17.

Уцілому доводи скаржника у розрізі підстав касаційного оскарження зводяться до незгоди із правовою оцінкою наданим позивачем доказам, однак, такі доводи відповідно до статті 341 КАС України виходять за межі касаційного перегляду і не є свідченням неправильного застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 341 КАС України).

Таким чином, суд касаційної інстанції не знаходить у касаційній скарзі обґрунтованих доводів у підтвердження  наявності підстав для скасування оскаржуваних рішень. Доводи й аргументи  касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, не знайшли свого підтвердження під час касаційного перегляду справи.

На підставі викладеного, касаційний суд вважає, що судами першої та апеляційної інстанцій виконано вимоги процесуального законодавства, всебічно перевірено обставини справи, вирішено справу у відповідності до норм матеріального права, постановлено обґрунтовані рішення. Порушень норм матеріального права, які могли призвести до зміни чи скасування рішень судів попередніх інстанцій не встановлено.

Як унормовано пунктом 1 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.

Керуючись статтями 345, 349, 350, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 30.04.2024 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 27.11.2024 у справі №280/7258/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.
-------------------
-------------------
-------------------
В.В. Хохуляк
Л.І. Бившева
Р.Ф. Ханова
Судді Верховного Суду