ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2025 року 
м. Київ

cправа №  904/3170/23 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: 
Рогач Л. І. - головуючої, Краснова Є. В., Мачульського Г. М.,
розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю культурний центр "АССОЛЬ"
на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 11.02.2025
(суддя Золотарьова Я. С.)
на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 24.03.2025
(суддя Золотарьова Я. С.)
та на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 14.08.2025
(судді Іванов О. Г., Верхогляд Т. А., Парусніков Ю. Б.)
за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю культурний центр "АССОЛЬ" на дії приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Шевцова Ігоря Вікторовича
у справі за позовом Кам`янської міської ради Дніпропетровської області
до Товариства з обмеженою відповідальністю культурний центр "АССОЛЬ",
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Кам`янської міської ради,
про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом знесення споруд
та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю культурний центр "АССОЛЬ"
до Кам`янської міської ради Дніпропетровської області
про визнання права власності на нерухоме майно.
ВСТАНОВИВ:
1. Історія справи
1.1. Кам`янська міська рада Дніпропетровської області (далі - Міськрада, позивач) звернулася до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю культурний центр "АССОЛЬ" (далі - ТОВ "АССОЛЬ", скаржник, відповідач) про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом знесення від самочинно збудованих споруд міні-ринку "Дніпробуд". ТОВ "АССОЛЬ" подало до суду зустрічну позовну заяву до Міськради про визнання права власності на нерухоме майно.
1.2. Господарський суд Дніпропетровської області рішенням від 13.12.2023, яке залишене без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 02.04.2024, первісний позов задовольнив повністю, за зустрічним позовом закрив провадження у справі на підставі пункту 3 частини першої статті 231 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).
1.3. На виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.12.2023, яке набрало законної сили 02.04.2024, 10.06.2024 видано наказ.
1.4. Від ТОВ "АССОЛЬ" до Господарського суду Дніпропетровської області 03.02.2025 надійшла скарга на дії приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Шевцова Ігоря Вікторовича (далі - Приватний виконавець Шевцов І. В.), в якій просило:
- скасувати постанову Приватного виконавця Шевцова І. В. про відкриття виконавчого провадження від 16.10.2024 ВП № 76323056 з виконання наказу №   904/3170/23 від 10.06.2024 Господарського суду Дніпропетровської області;
- визнати дії Приватного виконавця Шевцова І. В. щодо звільнення земельної ділянки за адресою: вул.   Квітів, 94, м. Кам`янське, Дніпропетровська область, яка перебуває у комунальній власності територіальної громади міста Кам`янське, Дніпропетровської області та дії щодо знесення споруд міні-ринка "Дніпробуд" під час здійснення ним примусового виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.12.2023 у справі №   904/3170/23, неправомірними і зобов`язати усунути порушення.
1.5. Скарга обґрунтована тим, що 23.01.2025 ТОВ "АССОЛЬ" стало відомо про вчинення Приватним виконавцем Шевцовим І. В. неправомірних дій за постановою про відкриття виконавчого провадження від 16.10.2024 BП   №76323056 щодо звільнення земельної ділянки за адресою: вул. Квітів, 9а, м.   Кам`янське, Дніпропетровська обл. та знесення міні-ринка "Дніпробуд", зазначених у виконавчому документі, яким є наказ від 10.06.2024 № 904/3170/23 Господарського суду Дніпропетровської області. Вчинені Приватним виконавцем Шевцовим І. В. дії щодо знесення міні-ринка "Дніпробуд" суперечать пункту 6 частини другої статті 5 Закону України "Про виконавче провадження" (приватний виконавець здійснює примусове виконання рішень, передбачених статтею 3 цього Закону, крім рішень, які передбачають вчинення дій щодо майна державної чи комунальної власності).
2. Короткий зміст оскаржуваних ухвал та постанови судів попередніх інстанцій
2.1. Господарський суд Дніпропетровської області ухвалою від 11.02.2025 скаргу ТОВ "АССОЛЬ" на дії Приватного виконавця Шевцова І. В.:
- в частині скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 16.10.2024 ВП № 76323056 з виконання наказу від 10.06.2024 № 904/3170/23 Господарського суду Дніпропетровської області залишив без розгляду;
- в частині визнання неправомірними дій щодо звільнення земельної ділянки за адресою: вул. Квітів, 94, м. Кам`янське, Дніпропетровська область, яка перебуває у комунальній власності територіальної громади міста Кам`янське Дніпропетровської області, та дій щодо знесення споруд міні-ринку "Дніпробуд" під час здійснення примусового виконання рішення суду першої інстанції у цій справі і зобов`язання усунути порушення, відклав вирішення питання щодо розгляду скарги до повернення матеріалів цієї справи із Центрального апеляційного господарського суду.
2.2. Ухвалу в частині залишення без розгляду скарги ТОВ "АССОЛЬ" суд мотивував пропущеним скаржником строком на звернення до суду із скаргою, передбаченим частиною першою статті 341 ГПК України.
2.3. Господарський суд Дніпропетровської області ухвалою від 24.03.2025 залишив без задоволення скаргу ТОВ "АССОЛЬ" на дії Приватного виконавця Шевцова І. В. у частині визнання дій неправомірними щодо звільнення спірної земельної ділянки та дій щодо знесення споруд міні-ринку "Дніпробуд" під час здійснення примусового виконання рішення суду першої інстанції та зобов`язання усунути порушення.
2.4. Мотивував тим, що скаржник не довів, що під час вчинення виконавчих дій Приватний виконавець Шевцов І. В. порушив права скаржника та вимоги чинного законодавства.
2.5. Постановою від 14.08.2025 Центральний апеляційний господарський суд залишив без змін ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 11.02.2025 та від 24.03.2025.
3. Короткий зміст вимог касаційної скарги та її обґрунтування
3.1. ТОВ "АССОЛЬ" подало до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 11.02.2025 та від 24.03.2025 і на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 14.08.2025, в якій просить (з урахуванням уточнень касаційної скарги) їх скасувати, передати справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
3.2. Скаржник зазначає, що суд першої інстанції під час постановлення оскаржуваних ухвал, залишених без змін судом апеляційної інстанції, порушив:
- в ухвалі від 11.02.2025 - частину першу статті 341 ГПК України, оскільки не врахував, що строк звернення зі скаргою має обчислюватися з 23.01.2025 - дня, коли скаржник дізнався про порушення його права, а саме з дня, коли Приватний виконавець Шевцов І. В. вчинив неправомірні дії під час виконання наказу від 10.06.2024 № 904/3170/23 Господарського суду Дніпропетровської області;
- в ухвалі від 11.02.2025 - частину шосту статті 340 ГПК України, оскільки не прийняв скаргу до розгляду, а відклав вирішення питання щодо розгляду скарги до повернення матеріалів справи із суду апеляційної інстанції;
- в ухвалі від 24.03.2025 - частину третю статті 86 ГПК України, оскільки не надав оцінку акту Приватного виконавця Шевцова І. В. від 24.01.2025 ВП № 276323056, а також не мотивував відхилення або врахування цього доказу;
- в ухвалі від 24.03.2025 - частину четверту статті 56 ГПК України, оскільки прийняв та розглянув заперечення Міськради, яке підписане представником Тарасюком О. Л., за відсутності документів, що підтверджують повноваження цієї особи на підписання заперечення станом на дату подання (07.02.2025).
3.3. Посилається також на те, що розгляд скарги 24.03.2025 здійснений судом першої інстанції за відсутністю відповідача, який належним чином не був повідомлений про дату, час і місце судового засідання. Зазначає, що судове засідання було призначене на 24.03.2025 о 10:30, проте о 09:25 оголошувалась повітряна тривога. Представник відповідача о 10:30 був відсутній із об`єктивних причин та не подавав клопотання про розгляд скарги за його відсутності, але судове засідання все ж відбулося у цей день після відбою повітряної тривоги і не було вирішено питання відкладення розгляду скарги.
4. Позиція інших учасників справи
4.1. У відзиві на касаційну скаргу Міськрада просить оскаржувані ухвали та постанову судів попередніх інстанцій залишити без змін, а касаційну скаргу залишити без задоволення.
5. Позиція Верховного Суду
5.1. Заслухавши суддю-доповідачку, дослідивши доводи, наведені у касаційній скарзі та запереченнях на неї, перевіривши матеріали справи щодо правильності застосування господарськими судами попередніх інстанції норм процесуального права, колегія суддів зазначає таке.
Щодо скарги в частині скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 16.10.2024 ВП № 76323056 з виконання наказу від 10.06.2024 №   904/3170/23 Господарського суду Дніпропетровської області (ухвала від 11.02.2025)
5.2. Згідно зі статтею 339^1 ГПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.
5.3. Положеннями статті 341 ГПК України передбачено, що скаргу може бути подано до суду, зокрема у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права. Пропущений строк для подання скарги може бути поновлено судом за наявності поважних причин його пропуску на підставі клопотання особи, яка подає скаргу, що має бути заявлено одночасно зі скаргою. У разі подання скарги з пропуском строку і за відсутності поважних причин для його поновлення та клопотання особи, яка подає скаргу, така скарга залишається судом без розгляду.
5.4. Частиною п`ятою статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.
5.5. Колегія суддів вважає, що суди попередніх інстанцій обґрунтовано застосували норму пункту "а" частини першої статті 341 ГПК України, оскільки у цьому випадку процесуальний строк звернення до суду зі скаргою на дії приватного виконавця становить 10 днів з дня, коли скаржник (боржник) дізнався про порушення його права, тобто з дня отримання постанови про відкриття виконавчого провадження, оскільки саме з дня отримання зазначеної постанови скаржник (боржник) є таким, що дізнається або має дізнатися про настання для нього обставин, пов`язаних із виконанням наказу суду.
5.6. Як установили суди попередніх інстанцій, заява стягувача про примусове виконання рішення суду була подана приватному виконавцю 16.10.2024 і 16.10.2024 Приватний виконавець Шевцов І. В. виніс постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 76323056. Супровідним листом від 16.10.2024 №   1209 постанова про відкриття виконавчого провадження від 16.10.2024 надіслана відповідачу та отримана ним 23.10.2024.
5.7. Отже, з огляду на встановлені судами обставини, колегія суддів вважає, що, оскільки скаржник отримав постанову про відкриття виконавчого провадження 23.10.2024, а зі скаргою звернувся 03.02.2025, тобто зі спливом 10-денного строку з дня, коли дізнався про порушення його права (з дня отримання постанови про відкриття виконавчого провадження), без відповідного клопотання щодо поновлення строку, тому суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про те, що строк подання відповідної скарги є таким, що сплив, а тому обґрунтовано застосували частину другу статті 341 ГПК України, залишивши скаргу відповідача у відповідній частині без розгляду.
5.8. Що стосується посилання скаржника про порушення судом першої інстанції частини шостої статті 340 ГПК України при постановленні ухвали від 11.02.2025, оскільки в ухвалі не вирішено питання прийняття до розгляду скарги в частині визнання неправомірними дій щодо звільнення земельної ділянки та знесення споруд міні-ринку "Дніпробуд" під час здійснення примусового виконання рішення суду, колегія суддів зазначає, що, як вбачається зі змісту ухвали від 11.02.2025, питання щодо прийняття скарги до розгляду було відкладено судом до повернення матеріалів справи із суду апеляційної інстанції, що об`єктивно виключало можливість застосування судом 11.02.2025 положень частини шостої статті 340 ГПК України. Проте скарга у наведеній частині була розглянута судом по суті із ухваленням відповідного судового рішення (ухвала від 24.03.2025), тому наведені скаржником доводи не є підставою для скасування ухвали від 11.02.2025.
5.9. Водночас колегія суддів зазначає, що у цьому випадку дії суду щодо відкладення вирішення питання про розгляд скарги в частині дій приватного виконавця щодо звільнення земельної ділянки та знесення споруд міні-ринку "Дніпробуд" під час здійснення примусового виконання рішення суду до повернення матеріалів цієї справи із апеляційного суду, були зумовлені відсутністю у суді матеріалів справи, що унеможливлювало повний та належний розгляд господарським судом скарги на дії приватного виконавця, що і було взято до уваги місцевим господарським судом.
Щодо скарги в частині визнання неправомірними дій приватного виконавця щодо звільнення земельної ділянки та знесення споруд міні-ринка "Дніпробуд" під час здійснення примусового виконання рішення суду (ухвала від 24.03.2025)
5.10. Виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина перша статті 327 ГПК України).
5.11. Відповідно до статті 2 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.
5.12. У справі "Глоба проти України" (заява № 15729/07, §§ 26, 27) Європейський суд з прав людини зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції. Насамкінець, Суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності. Суд також повторює, що пункт 1 статті 6 Конвенції, inter alia, захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці (див. також рішення від 07.06.2005 у справі "Фуклев проти України", заява № 71186/01, § 84).
5.13. Таким чином, установлена обов`язковість судового рішення, яке набрало законної сили, не дозволяє ставити його виконання в залежність від волі боржника або будь-яких інших осіб на вчинення чи невчинення дій щодо його виконання, оскільки це б нівелювало значення самого права звернення до суду як засобу захисту та забезпечення реального відновлення порушених прав та інтересів. Схожі правові висновки зроблено Верховним Судом у постановах від 30.08.2018 у справі № 916/4106/14, від 25.09.2020 у справі № 924/315/17.
5.14. Під час розгляду скарги відповідача суди попередніх інстанцій встановили, що дії приватного виконавця під час виконання наказу суду, зокрема, оформлені постановою про відкриття виконавчого провадження, постановою про залучення до виконавчих дій спеціаліста та постановою про залучення до проведення виконавчих дій працівників поліції винесені у відповідності до вимог Закону України "Про виконавче провадження" і оскаржені ТОВ "АССОЛЬ" не були. Касаційна скарга ТОВ "АССОЛЬ" доводів на спростування зазначеного не містить.
5.15. Натомість скаржник у касаційній скарзі стверджує, що суд першої інстанції порушив частину третю статті 86 ГПК України, оскільки не надав оцінку акту Приватного виконавця Шевцова І. В. від 24.01.2025 ВП № 276323056, який був складений під час здійснення виконавчих дій, а також не мотивував відхилення або врахування цього доказу.
5.16. Колегія суддів з приводу наведеного зазначає, що суд першої інстанції в ухвалі від 24.03.2025, надаючи оцінку зібраним у справі доказам у порядку статті 86 ГПК України, вказав, що відповідно до акта приватного виконавця від 24.01.2025, вимоги виконавчого документу від 10.06.2024 у цій справі виконано у повному обсязі; земельна ділянка звільнена від самочинно збудованих споруд. Тобто суд надав оцінку та врахував наявний у матеріалах справи акт від 24.01.2025 ВП №   276323056 Приватного виконавця Шевцова І. В.
5.17. Доводи скаржника про ненадання судом оцінки вказаному доказу направлені на переоцінку встановлених судами обставин, які встановлені в акті від 24.01.2025, що виходить за межі касаційного розгляду, передбачені статтею 300 ГПК України.
5.18. Скаржник у касаційній скарзі також посилається на порушення судом першої інстанції статті 56 ГПК України, що виражається у прийнятті та врахуванні під час розгляду скарги ТОВ "АССОЛЬ" заперечення Міськради, підписаного представником Тарасюком О. Л. за відсутності документів, що підтверджують повноваження цієї особи на підписання заперечення станом на дату подання (07.02.2025).
5.19. Колегія суддів відхиляє ці доводи, як підставу для скасування судових рішень та звертає увагу на те, що ці доводи були предметом розгляду в суді апеляційної інстанції, яка встановила, що в матеріалах справи міститься витяг із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо Міськради, в якому визначені особи, що мають право здійснювати представництво Міськради в судах, зокрема Тарасюком О. Л. 
5.20. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20.11.2024 у справі №   910/16580/23 зазначила (пункти 7.12, 7.13, 7.19), що формулювання частини третьої статті 56 ГПК України дозволяє зробити висновок про те, через яких осіб можливе самопредставництво юридичної особи, а також про те, що окрім керівника і члена виконавчого органу такими особами можуть бути також інші особи, уповноважені діяти від імені юридичної особи відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту).
Особа, через яку юридична особа діє на засадах самопредставництва, має підтвердити суду цей свій статус. При цьому, як вже було зауважено, процесуальний закон не містить вичерпного переліку документів, якими для суду можуть бути підтверджені повноваження особи, через яку юридична особа діє на засадах самопредставництва. Вочевидь це можуть бути й документи, вказані у частині третій статті 56 ГПК України, зокрема статут, положення, трудовий договір (контракт).
У разі, якщо відповідні відомості щодо особи, яка має право вчиняти дії від імені юридичної особи на засадах самопредставництва, внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ці відомості є офіційним та достатнім підтвердженням того, що юридична особа діє в суді через певну особу на засадах самопредставництва (з урахуванням відповідних обмежень повноважень, якщо такі є).
Отже, за наявності інформації щодо такої особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, у разі подання її суду, відсутності стосовно цього спору, про який повідомлено суду, підстави додатково підтверджувати ці повноваження документами, які за своїм змістом є тими, що визначені частиною третьою статті 56 ГПК України, - статутом, положенням, трудовим договором (контрактом) - відсутні, оскільки суд може покладатись на відомості з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань як на достовірні.
5.21. Колегія суддів вважає також необґрунтованими доводи скаржника про розгляд судом першої інстанції 24.03.2025 за відсутності представника відповідача, належним чином не повідомленого про дату, час і місце судового засідання, оскільки відповідач не заперечує свою обізнаність про розгляд його скарги 24.03.2025.
5.22. Дійсно, через оголошення повітряної тривоги, яка тривала з 09:52 до 11:46, судове засідання, призначене на 10:30, почалося о 12:30. Представник відповідача у судове засідання після відбою повітряної тривоги не з`явився, водночас і не повідомив суд будь-яким чином про бажання взяти участь у судовому засіданні особисто, клопотання про відкладення розгляду справи не подав.
5.23. При цьому слід враховувати, що за загальним правилом, встановленим частиною другою статті 342 ГПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.
5.24. В ухвалі Господарського суду Дніпропетровської області від 04.03.2025, якою призначено до розгляду скаргу ТОВ "АССОЛЬ" на 24.03.2025 та повідомлено про призначене судове засідання, суд рекомендував учасникам справи утриматися від безпосередньої участі у судовому засіданні в приміщенні суду у зв`язку із запровадженням воєнного стану в Україні та приймаючи до уваги неможливість забезпечити на цей час безпеку учасників судових проваджень та роз`яснив і навів можливі варіанти (за допомогою: електронної пошти суду; сервісу "Електронний суд"; засобами поштового зв`язку), через які учасники справи можуть подати свої пояснення, заяви чи клопотання суду (пункт 5 ухвали від 04.03.2025), тобто реалізувати процесуальні права, визначені частиною третьою статті 42 ГПК України.
5.25. З наявних матеріалів справи не вбачається, що відповідач вирішив скористатися своїм правом на участь у судовому засіданні, подавши чи заздалегідь, чи після відбою повітряної тривоги або у порядку, запропонованому судом першої інстанції в ухвалі суду від 04.03.2025 клопотання про відкладення із зазначенням поважних причин неможливості з`явитися (брати участь) у судове засідання 24.03.2025, тобто продемонструвати готовність брати участь у розгляді скарги шляхом подання відповідного клопотання.
5.26. З огляду на наведене, а також враховуючи межі розгляду справи судом касаційної інстанції, передбачені статтею 300 ГПК України, Верховний Суд вважає, що суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про відмову у задоволення скарги ТОВ "АССОЛЬ" на дії Приватного виконавця Шевцова І. В.
5.27. Викладені у касаційній скарзі доводи про порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права не знайшли підтвердження, відтак є необґрунтованими.
6. Висновки Верховного Суду
6.1. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.
6.2. Статтею 309 ГПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
6.3. Оскільки викладені у касаційній скарзі доводи про порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права під час ухвалення оскаржуваних судових рішень не отримали підтвердження, колегія суддів, переглянувши ухвали суду першої інстанції та постанову апеляційного суду в межах наведених у касаційній скарзі доводів, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, дійшла висновку, що оскаржувані судові рішення ухвалені із додержанням норм процесуального права, у зв`язку із чим відсутні підстави для задоволення касаційної скарги та скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень судів попередніх інстанцій.
7. Судові витрати
7.1. Оскільки суд відмовляє у задоволенні касаційної скарги та залишає без змін оскаржувані судові рішення, тому відповідно до статті 129 ГПК України судові витрати необхідно покласти на скаржника.
Керуючись статтями 300, 301, 304, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю культурний центр "АССОЛЬ" залишити без задоволення.
2. Ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 11.02.2025, від 24.03.2025 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 14.08.2025 у справі № 904/3170/23 залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуюча                                                                                Л. Рогач

Судді                                                                                Є. Краснов

                                                                                Г. Мачульський