Справа № 454/1502/23                                Головуючий у 1 інстанції: Струс Т.В. 
Провадження № 22-ц/811/1272/25                Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

08 вересня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:
Головуючого судді: Савуляка Р.В.
суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 18 березня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2023 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди.
Позовну заяву мотивувала тим, що вона є власницею квартири АДРЕСА_1 , яку неодноразово протягом листопада-грудня 2022 року заливала власниця квартири АДРЕСА_2 в цьому будинку – ОСОБА_1 .
Причиною залиття квартири став витік води під час проведення ремонтних робіт по заміні труб в належній відповідачці квартирі, в результаті чого вода через плити перекриття між першим та другим поверхом заливала квартиру позивачки. 
Внаслідок залиття квартири на стінах та стелі видніються мокрі жовті плями, відбулося здуття ламінату в стиках, замкнуло світодіодний світильник, відтак їй завдано матеріальну шкоду в розмірі вартості ремонту квартири, що становить 17677.20 грн. Крім того, вона понесла витрати в розмірі 1500 грн. за виготовлення акту обстеження та кошторису на ремонтні роботи.
З наведених підстав просила стягнути з ОСОБА_1 на її користь матеріальну шкоду, спричинену залиттям квартири в розмірі 17677.20 грн та 1500 грн за виготовлення кошторису розрахунку вартості ремонтних робіт. 
Рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 18 березня 2025 року позовні вимоги ОСОБА_2 – задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 17677.20 грн відшкодування майнової шкоди, спричиненої затопленням квартири та 1500 грн, затрачених на виготовлення кошторису вартості ремонтних робіт.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1073.60 грн сплаченого судового збору.
Рішення суду оскаржила ОСОБА_1 .
В апеляційній скарзі покликається на те, що позивачка не зверталася до неї щодо можливого залиття квартири, а наявні в матеріалах справи акти обстеження є сфальсифікованими з метою безпідставного стягнення з неї грошових коштів.
Надані позивачкою акти обстеження від 22 листопада 2022 року, від 28 листопада 2022 року та від 22 грудня 2022 року не можуть бути належними доказами заподіяння майнової шкоди, оскільки не відповідають вимогам Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, не містять встановлених реквізитів, характеру затоплення, його причини та перелік пошкодженого майна, висновку щодо наявності вини.
Крім того, вищезазначені акти підписані не уповноваженою комісією, яка мала б бути створеною житлово-експлуатаційною організацією, а складені та підписані одноособово головою ОСББ «Спільний двір».
Стверджує, що в її квартирі не проводилися ремонтні роботи з відрізання чи заміни труб каналізації, тому обставини, викладені в актах обстеження не відображають дійсності та ґрунтуються на припущеннях.
Матеріали справи містять суперечливі докази щодо вартості ремонтних робіт квартири АДРЕСА_1 , зокрема різні кошториси ремонтних робіт на суму 17 677.20 грн та на суму 12 751 грн.
До кошторису не долучено дефектного акту, в якому зазначаються найменування робіт та витрати, необхідні для відновлення майна відповідача, а характер пошкоджень належної позивачці квартири свідчить про те, що в ній проведено не капітальний ремонт квартири, а її поточний ремонт.
Вважає, що її вина в залитті квартири позивачки не доведена належними та допустимими доказами, що є підставою для відмови у задоволенні позову.
Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.
23 червня 2023 року представник ОСОБА_1 – ОСОБА_3 звернувся з клопотанням про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, мотивуючи наявністю обставин , що підлягають встановленню у відкритому судовому засіданні з участю сторін.
Враховуючи те, що дана справа є малозначною, не відноситься до тих, які не можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, спірні правовідносини не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, що не позбавляє учасників справи права викласти будь-які пояснення щодо предмета спору у письмовій формі, а обставини справи, які перешкоджають суду апеляційної інстанції вирішити спір по суті без повідомлення сторін, в апеляційній скарзі та в клопотанні про розгляд справи з участю сторін не наведено, колегія суддів вважає, що клопотання не підлягає до задоволення.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд справи судом апеляційної інстанції проведено без повідомлення учасників справи, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно з ч. 5 статті 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, є дата складення повного судового рішення – 08 вересня 2025 року.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, а отже, підставою цивільно-правової відповідальності як обов`язку відшкодувати шкоду, є заподіяння майнової шкоди.
Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ч. 2 ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Отже, зобов`язання із заподіяння шкоди – це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі.
Згідно з роз`ясненнями п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.
Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.
Пунктом 2.3.6. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року №76, передбачено, що у разі залиття квартири складається відповідний акт.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №40270792 від 08 липня 2015 року та № 40888068 від 20 липня 2015 року.
Згідно з актом обстеження від 28 листопада 2022 року, складеним ОСББ «Спільний двір», в результаті проведеного обстеження виявлено наслідки затоплення квартири АДРЕСА_1 , а саме, в туалеті видніються мокрі жовті плями на стінах – площею 2.0 кв.м. та на стелі – площею 1.3. кв.м.
В акті від 28 листопада 2022 року зазначено, що причиною стало те, що під час ремонту в квартирі АДРЕСА_2 на трійнику фекальної каналізації (між туалетом і кухнею) відрізано каналізаційну трубу діаметром 50 біля стіни, яка веде до кухні та зацементовано її. Певний час вода просочувала цемент і через плити перекриття між 1 та 2 поверхами затоплювала квартиру АДРЕСА_3 .
Згідно з актом обстеження від 22 грудня 2022 року, складеним ОСББ «Спільний двір», в результаті проведеного обстеження виявлено наслідки затоплення квартири АДРЕСА_1 , а саме, в коридорі видніються мокрі жовті плями на стелі площею 4.6 кв.м., замкнуло світлодіодний світильник, а на підлозі відбулося здуття ламінату в стиках на площі 2.8 кв.м. Причиною затоплення квартири АДРЕСА_3 став витік з каналізаційної труби в ванній кімнаті квартири АДРЕСА_2 після проведення ремонтних робіт по заміні труб каналізації. 
Згідно з актом обстеження від 24 грудня 2022 року, складеним ОСББ «Спільний двір», в результаті проведеного обстеження виявлено наслідки затоплення квартири АДРЕСА_1 , а саме, мокрі жовті плями на стіні кухні площею 1.0 кв.м., які виникли через витік води зі стояка в туалеті під час проведення ремонтних робіт по заміні труб холодного водопостачання в квартирі АДРЕСА_2 . 
Разом з тим, сам по собі акт є одним із доказів, що підтверджує факт заподіяння шкоди.
У вищезазначених актах відображена дата їх складання прізвище, ініціали та посада особи, що їх склала; прізвище, ім`я, по батькові власника квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей ); висновок щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття.
Відповідно до зведеного кошторисного розрахунку, складеного ПП «Багенбор», вартість ремонту квартири АДРЕСА_1 становить 17677 грн.
За проведення капітального ремонту житлової квартири АДРЕСА_1 ПП «Багенбор» виставлено рахунок-фактуру на суму 17677.20 грн. 
ОСОБА_2 сплатила ПП «Багенбор» 1500 грн. за виготовлення кошторисного розрахунку ремонту квартири , що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № б/н від 11 січня 2023 року. 
Отже, позивачка надала докази на підтвердження факту заподіяння їй майнової шкоди та її розміру.
Відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При цьому позивач доводить лише факти, на яких ґрунтуються його позовні вимоги.
Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 27 березня 2019 року справа № 643/19078/15-ц та від 23 вересня 2019 року у справі № 212/9077/15-ц.
З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а на позивача покладено обов`язок довести факт залиття та розмір завданої шкоди.
Однак, відповідачка, всупереч вимогам ч. 1 ст. 81 ЦПК України, не надала належних та допустимих доказів на спростування свої вини у залитті квартири позивачки, хоча це є її процесуальним обов`язком.
При цьому, заперечуючи наявність своєї вини у залитті квартири ОСОБА_2 , відповідачка не заявляла клопотання про проведення відповідних судових експертиз, зокрема, на предмет визначення причин залиття квартири позивачки.
Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, який встановивши факт залиття квартири позивачки, причину та розмір завданої шкоди її майну, який підтверджений зведеним кошторисним розрахунком, зробив обґрунтований висновок про задоволення позовних вимог та стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 17677.20 грн відшкодування майнової шкоди, спричиненої затопленням квартири, та 1500 грн, затрачених на виготовлення кошторису вартості ремонтних робіт. 
Доводи апеляційної скарги про те, що у квартирі позивачки проведено поточний ремонт, а не капітальний, не спростовують факту завдання шкоди та її розміру. 
Покликання апелянта на те, що позивачкою не доведено вину відповідачки у заподіянні їй майнової шкоди внаслідок залиття квартири, не заслуговують на увагу, оскільки у справах про відшкодування шкоди діє презумпція вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди, тому у справах про відшкодування шкоди не позивач доводить вину відповідача, а відповідач доводить відсутність своєї вини.
Твердження апелянта про те, що акти, складені ОСББ «Спільний двір», без належного огляду її квартири, зазначені в них обставини не відповідають дійсності, не підтверджені жодними доказами, які б спростовували зазначений в актах ОСББ «Спільний двір» від 28 листопада 2022 року, від 22 грудня 2022 року та від 24 грудня 2022 року висновок про те, що причиною залиття є проведення ремонтних робіт по заміні труб каналізації та холодного водопостачання в квартирі АДРЕСА_4 .
При цьому невідповідність акту про залиття затвердженій формі не може бути підставою для відмови в задоволенні позову про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок залиття, у разі доведеності факту залиття.
Інші доводи апеляційної скарги правильних висновків суду першої інстанції не спростовують.
Згідно норм ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, постановлено справедливе судове рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не убачає.
Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384, ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Сокальського районного суду Львівської області від 18 березня 2025 року– залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повний текст постанови складено 08 вересня 2025 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.