П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
10 вересня 2025 року                                                                                     м. Київ
                                                                     
Справа №939/1637/24
Апеляційне провадження №22-ц/824/3564/2025
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:                   судді-доповідача:                 Соколової В.В.
суддів:                                   Желепи О.В., Поліщук Н.В.
розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Бородянського районного суду Київської області, ухваленого під головуванням судді Герасименка М.М. 06 вересня 2024 року у с. Бородянка, повний текст рішення складений 06 вересня 2024 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» про захист прав споживача, 
 
В С Т А Н О В И В
 
У червні 2024 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив застосувати наслідки недійсності нікчемного положення п. 1.3.2 кредитного договору №6/1000256 від 11 вересня 2020 року та стягнути в порядку реституції грошові кошти в розмірі 84256,75 грн і судові витрати.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за умовами кредитного договору № 6/1000256 від 11 вересня 2020 року позивач отримав споживчий кредит у розмірі 306000,00 грн, строком на 60 місяців, з 11 вересня 2020 року до 10 вересня 2025 року (включно) зі сплатою процентної винагороди, щомісячно, в розмірі 5% річних, починаючи з дня надання кредиту до моменту повного погашення заборгованості за договором і комісійної винагороди за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 1,70% у місяць від суми кредиту, зазначеної у п. 1.1 договору. 
Згідно таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, він був зобов'язаний протягом 60 місяців повертати отриманий кредит рівними платежами в розмірі 10976,60 грн, з яких щомісячно сплачувати комісію за здійснення операцій по видачі кредиту в сумі 5202,00 грн щомісячно та проценти за користуванням кредитом. 
За період з 11 вересня 2020 року по 24 вересня 2021 року ним на погашення кредитної заборгованості було сплачено 132000,00 грн, з яких було сплачено комісію за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 62424,00 грн. За період з 08 грудня 2021 року по 22 лютого 2022 року ним на погашення кредиту було сплачено 13500,00 грн, з яких 6384,2727 грн комісія за обслуговування кредитної заборгованості. 
За рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 09 листопада 2022 року з ОСОБА_1 було стягнуто заборгованість за вказаним кредитом у розмірі 279735,27 грн. 
За період з вересня 2023 року по лютий 2024 року по виконавчому листу, виданому на підставі вказаного рішення суду, з його заробітної плати було утримано 32666,89 грн, з яких на погашення комісії за обслуговування кредитної заборгованості 15448,469 грн. 
Отже, за період з 11 вересня 2020 року по 29 квітня 2024 року загальна сума, сплачена ним на погашення комісії за обслуговування кредитної заборгованості, становить 84256,75 грн. 
Позивач вказує, що банк не мав права встановлювати в кредитному договорі винагороду за управління кредитом, вказані положення кредитного договору є нікчемними, а тому заборгованість по комісії за обслуговування кредиту є необґрунтованою і не підлягає стягненню, у зв'язку з чим відповідач зобов`язаний повернути йому кошти в розмірі 84256,75 грн, які були отримані на виконання цього пункту правочину. 
 
Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 06 вересня 2024 позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» про захист прав споживача - залишено без задоволення. 
Рішення суду мотивовано тим, що позивач підтвердив те, що до підписання договору ознайомився з його змістом і правилами. Позивач мав можливість не вступати у кредитні відносини з відповідачем, натомість він погодив умови договору, підписавши його зміст без будь яких застережень, а тому мав виконувати його.
 
Не погодився із зазначеним рішенням суду позивач, ним подана апеляційна скарга, в якій він посилається на порушення судом норм процесуального права та невірне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи. Вказує на те, що ним за період з 11 вересня 2020 року по 29 квітня 2024 року на погашення комісії за обслуговування кредитної заборгованості було сплачено 84256, 75 грн, проте вона є необґрунтованою з огляду на те, що банк не мав права встановлювати у кредитному договорі комісію за управління кредитом і ці положення договору є нікчемними в силу закону.
На підставі викладеного, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі та стягнути 3000,00 грн на відшкодування витрат на правову допомогу.
 
У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача вказав, що позивач погодився із рішенням суду про стягнення із нього заборгованості, в тому числі заборгованості щодо комісії, не оскаржував рішення суду про стягнення з нього заборгованості по цьому кредиту.
На підставі викладеного, просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги та закрити апеляційне провадження.
 
У порядку ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно з ч.13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріалами справи, законність та обґрунтованість рішення суду, колегія суддів виходить з такого.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги по суті спору апеляційним судом встановлені та підтверджуються матеріалами справи наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
 
Судом встановлено, що 11 вересня 2020 року між АТ «Креді Агріколь Банк» і позивачем було укладено комплексний договір № 6/1000256.
 За умовами вказаного договору останній отримав кредит у розмірі 306000,00 грн, строком на 60 місяців, з 11 вересня 2020 року до 10 вересня 2025 року (включно). 
Умовами п.1.3. договору визначено процентну винагороду, а саме: 
-  щомісячно, фіксована процентна ставка в розмірі 5% річних, починаючи з дня надання кредиту до моменту повного погашення заборгованості за договором (п.1.3.1. договору); 
-  комісійна винагорода за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 1,70% у місяць від суми кредиту, зазначеної в п. 1.1. Договору, обслуговування кредитної заборгованості, яка включала моніторинг заборгованості, під яким розуміється електронне інформування (нагадування) про здійснення щомісячних платежів по кредиту та процентах, надання інформації щодо стану заборгованості через дистанційні системи обслуговування, інформування позичальника про виникнення простроченої заборгованості, консультування позичальника (як усне, так і письмове) щодо погашення заборгованості, своєчасності сплати платежів тощо (п. 1.3.2. договору) /а.с. 12-13, 14-16, 17-18, 19-20/.
Відповідно до таблиці обчислення загальної вартості кредиту позивач повинен був щомісяця вносити платіж за вказаним кредитом у розмірі 10976 грн, з яких 5202,00 грн комісія за здійснення операції по видачі кредиту /а.с.14-16/.
Матеріали справи містять: 
-  копії квитанцій про здійснення платежів за умовами договору № 6/1000256 від 11 вересня 2020 року: 13 жовтня 2020 року на суму 11000,00 грн, 13 листопада 2020 року на суму 11000,00 грн,  18 грудня 2020 року на суму 11000,00 грн, 18 січня 2021 року на суму 11000,00 грн,15 лютого 2021 року на суму 11000,00 грн, 16 березня 2021 року на суму 11000,00 грн, 20 травня 2021 року на суму 11000,00 грн, 24 червня 2021 року на суму 11000,00 грн, 16 липня 2021 року на суму 11000,00 грн, 24 вересня 2021 року на суму 11000,00 грн, 08 грудня 2021 року на суму 3500,00 грн, 31 січня 2022 року на суму 6500,00 грн, 22 лютого 2022 року на суму 3500,00 грн /а.с.21-27/; 
-  виписку по рахунку позивача за період з 13 жовтня 2020 року по 08 грудня 2021 року, з якої вбачається здійснення погашення кредитної заборгованості  відповідно до квитанцій та зарахування вказаних сум, в тому числі окремо з кожної сплаченої суми в 11000,00 грн 5202,00 грн окремо /а.с.28-31/;
-  виписку по рахунку позивача за період з 13 жовтня 2020 року по 11 квітня 2024 року, з якої вбачається здійснення погашення кредитної заборгованості  відповідно до квитанцій та зарахування вказаних сум, в тому числі окремо з кожної сплаченої суми в 11000,00 грн 5202,00 грн окремо, в січні та лютому 2022 року відсутнє зазначення на погашення якої саме заборгованості здійснено зарахування коштів, а з 16 жовтня 2023 року по 11 квітня 2024 року вказано про виконання виконавчого листа №761/10362/22 /а.с.35-37/;
-  довідку про прогнозовану суму повного погашення кредитної заборгованості станом на 29 квітня 2024 року по кредитному договору № 6/1000256 від 11 вересня 2020 року, згідно з якою прострочена комісія визначена в суму 161262,00 грн /а.с.38/.
Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 09 листопада 2022 року у справі № 761/10362/22 стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» заборгованість за кредитним договором № 6/1000256 від 11 вересня 2020 року у розмірі 279735,27 грн. З мотивувальної частини рішення вбачається, що судом встановлена заборгованість ОСОБА_1 у розмірі 279735,27 грн станом на 15 березня 2022 року, яка складається з: заборгованість за кредитом - 226903,12 грн, прострочена заборгованість за кредитом - 10109,75 грн; нараховані відсотки - 1119,94 грн; нарахована комісія за період - 10404,00 грн; прострочені відсотки - 5 188,46 грн; прострочена комісія - 26010,00 грн. /а.с.39-41/
За даними Єдиного державного реєстру судових рішень, вказане рішення суду не переглядалось ні в порядку перегляду заочного рішення, ні судами вищих інстанцій.
З постанови приватного виконавця виконавчого округу Київської області Валявського О.А. від 30 серпня 2023 року у ВП № 71097232 вбачається, що на його виконанні перебуває виконавчий лист №761/10362/22 виданий Шевченківським районним судом м. Києва 02 лютого 2023 року про стягнення з  ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» заборгованість за кредитним договором № 6/1000256 від 11 вересня 2020 року у розмірі 279735,27 грн, та на його виконання звернуто стягнення на заробітну плату та інші доходи ОСОБА_1 , як боржника у виконавчому провадженні. /а.с.43/
З довідки виданої КП «Київський метрополітен» ОСОБА_1 вбачається, що за період з вересня 2023 року по лютий 2024 року з його заробітної плати було здійснено відрахування боргу за виконавчим провадженням на загальну суму 32666,89 грн. /а.с.44/
 
В силу ч.ч. 1,2 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
У п.7 ч.3 ст. 2 серед основних принципів судочинства визначений принцип  обов`язковості судового рішення.
Відповідно до ч.1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
В свою чергу, обов'язковість рішення суду, серед іншого закріплено в статті 129 Конституції України, статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».
Європейський суд з прав людини зауважував, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, між іншим, вимагає, щоб при остаточному вирішенні справи судами їх рішення не викликали сумнівів (рішення ЄСПЛ Brumarescu v. Romania, № 28342/95, § 61, 28 листопада 1999 року).
 
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як  на  підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
 
З наведених обставин справи вбачається, що 11 вересня 2020 року між АТ «Креді Агріколь Банк» і позивачем було укладено комплексний договір № 6/1000256. Умовами п.1.3.2. Договору визначено, що за користування кредитом позичальник сплачує комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості: щомісячно -  комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 1,70% у місяць від суми кредиту, надання інформації щодо стану заборгованості через дистанційні системи обслуговування, інформування позичальника про виникнення простроченої заборгованості, консультування позичальника щодо погашення заборгованості, своєчасності сплати платежів.
У вимогах даного позову та в доводах апеляційної скарги позивач оспорює суми нарахованої комісії за період з 11 вересня 2020 року по 29 квітня 2024 року, вказуючи на нікчемність положень п.1.3.2 договору.
Разом з тим рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 09 листопада 2022 року у справі № 761/10362/22  стягнуто з позивача на користь відповідача заборгованість за кредитним договором № 6/1000256 від 11 вересня 2020 року у розмірі 279735,27 грн, в тому числі і заборгованість за нараховану та прострочену комісію, що мала місце станом на 15 березня 2022 року. Таким чином судом перевірялась і встановлена наявність зобов`язання ОСОБА_1 щодо сплати на користь Банку суми комісії. Вказане рішення сторонами не оскаржувалось, відповідно набрало законної сили і є обов`язковим до виконання.
А отже питання про нарахування комісії за період з вересня 2020 року по березень 2022 року було вирішено рішенням суду, що набрало законної сили і звернення позивача з вимогами про стягнення з відповідача на користь позивача фактично направлено на невиконання цього рішення в частині вирішення позовних вимог про стягнення з позивача на користь відповідача суми комісії, що вбачається з обґрунтування наведеного позивачем у позовній заяві, але вказане є недопустимим, так як порушує принцип правової визначеності. Належним способом захисту цього права мало бути заперечення боржника у зобов`язанні проти вимог Банку у справі щодо стягнення заборгованості, в тому числі шляхом оскарження в установленому законом порядку рішення суду першої інстанції.
Стосовно позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача суми комісії за період з квітня 2022 року по квітень 2024 року, слід зазначити, що з виписки по банківському рахунку позивача вбачається, що у період з квітня 2022 року по вересень 2023 року не було здійснено жодних платежів, а з 16 жовтня 2023 року по 11 квітня 2024 року здійснювалось  зарахування в порядку виконання виконавчого листа № 761/10362/22, тобто здійснювалось виконання рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 09 листопада 2022 року у справі № 761/10362/22. А отже у вказаних період не здійснювалось списання коштів на комісію поза межами виконання рішення суду. Таким чином позивачем не доведено наявність його порушеного права відповідачем у вказаний період.
За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача суми комісії, в порядку застосування наслідків нікчемного правочину. 
Суд першої інстанції не звернув увагу та не надав оцінки наявності рішення суду щодо тих самих правовідносин, між тими ж сторонами, яке набрало законної сили, тобто не в повному обсязі дослідив обставини справи, внаслідок чого невірно застосував норми матеріального права та судову практику Верховного Суду. А тому апеляційний суд приходить до висновку про наявність підстав для зміни рішення суду першої інстанції шляхом викладення мотивувальної частини рішення в редакції цієї постанови.
 
Враховуючи відсутність  підстав для задоволення заявлених позивачем вимог, в порядку визначеному ст.141 ЦПК України, відсутні і підстави для компенсації позивачеві понесених ним судових витрат. 
 
Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,
 
П О С Т А Н О В И В
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -  задовольнити частково.
Рішення Бородянського районного суду Київської області від 06 вересня 2024 року - змінити, виклавши мотивувальну частину рішення в редакції цієї постанови.
Постанова  набирає законної сили з моменту її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач:                                                                             В.В. Соколова
 
Судді:                                                                                                 О.В. Желепа
 
                                                                                                             Н.В. Поліщук