ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2025 року
м. Хмельницький

Справа № 686/4308/25
Провадження № 22-ц/820/1641/25

Хмельницький апеляційний суд у складі
 
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
Талалай О. І. (суддя-доповідач), П`єнти І. В., Ярмолюк О. І.
секретар судового засідання Демчук В. М.,
з участю: представника відповідача ОСОБА_1 ,
представника позивачки ОСОБА_2 

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 травня 2025 року (суддя Продан Б. Г., повне судове рішення складено 13 травня 2025 року) у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд 

у с т а н о в и в :
У лютому 2025 року ОСОБА_4 , звертаючись до суду із вказаним позовом, зазначала, що від спільного проживання з відповідачем мають повнолітнього сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розірвання шлюбу син залишився проживати з нею. На підставі судового наказу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 грудня 2023 року з ОСОБА_3 стягувалися аліменти до повноліття сина. Після досягнення повноліття ОСОБА_5 навчається на денній формі навчання у 3Тма класі Технікуму № 3 комплексу професійно-технічних навчальних закладів в м. Білосток, Республіка Польща, немає змоги працювати щоб утримувати себе. Навчання сина оплачується за рахунок бюджету Республіки Польща, однак всі інші витрати на проживання та харчування забезпечує вона. Плата за квартиру складає щомісяця 2000 злотих та вартість комунальних послуг, витрати на транспорт складають 70 злотих. Відповідач є діючим військовослужбовцем, має стабільний дохід, у власності нерухоме майно та спроможний надавати матеріальну допомогу синові. 
Тому позивачка просила стягнути з відповідача на повнолітнього сина, який продовжує навчання, аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно, починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання чи до досягнення ОСОБА_5 23-річного віку. 
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 травня 2025 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1\4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50%прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14 лютого 2025 року і до закінчення навчання. 
ОСОБА_3 , не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції щодо визначення розміру аліментів, в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про стягнення з нього аліментів на утримання сина в розмірі 1/10 частини заробітку щомісячно. Посилається на неповне з?ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими. Позивачка не надала доказів на підтвердження витрат у зв?язку з навчанням сина. В довідці про навчання відсутня інформація про отримання стипендії. ОСОБА_4 не радилась з ним щодо доцільності навчання сина за кордоном, самостійно здійснивши такий вибір. Суд першої інстанції не звернув увагу на те, що син навчається безкоштовно, а в країнах Європи постійно здійснюються програми щодо підтримки українців за кордоном. Вважає, що визначений судом розмір аліментів є завищеним. Суд не врахував його фінансові зобов?язання, необхідність в утриманні нерухомості та допомогу матері, яка потребує утримання.
В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача апеляційну скаргу підтримала. Представник позивачки її не визнав.
Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до частини 1 статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Суд першої інстанції правильно установив, що сторони є батьками повнолітнього ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 13 лютого 2007 року. 
Відповідно до довідки Технікуму № 3 комплексу професійно-технічних навчальних закладів імені ген. Владислава Андерса в м. Білосток (Республіка Польща) № 201/2025 від 07 лютого 2025 року ОСОБА_5 навчається у 3Тма класі Технікуму № 3 комплексу професійно-технічних навчальних закладів в м. Білосток, Республіка Польща. Дата закінчення навчання 30 квітня 2027 року. 
Позивачка несе витрати на утримання сина, що пов`язані з оплатою його проживання та побутовими потребами.
Батько належним чином не надає матеріальної допомоги повнолітньому сину, який продовжує навчання.
Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.
Задовольняючи позов про стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу, суд виходив з того, що ОСОБА_3 має можливість і зобов`язаний надавати матеріальну допомогу своєму повнолітньому сину, який навчається і потребує такої допомоги.
Такий висновок суду відповідає обставинам справи і вимогам закону.
Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу (частина 1 статті 199 СК України).
Положеннями статті 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.
Відповідно до частини 1 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:
1) стан здоров?я та матеріальне становище дитини;
2) стан здоров?я та матеріальне становище платника аліментів;
3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;
3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;
4) інші обставини, що мають істотне значення.
Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв?язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе і своїх повнолітніх дітей).
При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов?язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.
Отже, при поданні до суду позову особа має довести наявність вказаних вище фактів, які надають право стягувати аліменти на повнолітню дочку, сина, що продовжують навчання.
Установивши, що домовленості між сторонами щодо виконання обов`язку по утриманню повнолітнього сина у зв?язку з навчанням не досягнуто, суд дійшов обґрунтованого висновку про необхідність стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу.
Факт навчання ОСОБА_5 в професійно-технічному навчальному закладі в Республіці Польща підтверджено довідкою Технікуму № 3 комплексу професійно-технічних навчальних закладів імені ген. Владислава Андерса в м. Білосток (Республіка Польща) № 201/2025 від 07 лютого 2025 року.
Витрати на оренду житла підтверджуються договором тимчасової оренди житла від 02 квітня 2024 року. 
Проживання ОСОБА_5 у Республіці Польща пов`язано не лише з навчанням, а й введенням в Україні воєнного стану, а тому не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про обрання матір`ю навчального закладу для сина за кордоном без погодженням з батьком. 
Відповідач проходить військову службу в Збройних Силах України, нараховане йому грошове забезпечення за останні 12 місяців складає 962313,73 грн, що підтверджено довідкою фінансового управління Збройних Сил України Генерального штабу Міністерства оборони України № 305/152 від 10 березня 2025 року. 
Суд урахував потреби ОСОБА_5 у зв?язку з навчанням, відсутність власного доходу, рівність особистого обов`язку як матері, так і батька щодо його утримання, відсутність у відповідача інших утриманців. 
Щодо доводів апеляційної скарги про необхідність надання матеріальної допомоги матері, яка є особою похилого віку, наявність фінансових зобов?язань та витрат на утримання нерухомого майна, то вони не підтверджені належними та допустимими доказами. 
Згідно з частинами 1, 5 і 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Визначений судом розмір аліментів забезпечує виконання ОСОБА_3 законодавчо закріпленого обов`язку з утримання сина та його право на утримання.
Інші доводи апеляційної скарги на законність рішення суду не впливають і його висновок не спростовують.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, має бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010).
З огляду на викладене рішення суду першої інстанції ухвалено відповідно до норм матеріального права, з додержанням норм процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги немає.

Керуючись статтями 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.
Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 травня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення. 

Повне судове рішення складено 08 вересня 2025 року.

Суддя-доповідач О. І. Талалай

Судді І. В. П`єнта

О. І. Ярмолюк