ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2025 року	Львів	Справа № 500/1784/25 пров. № А/857/15145/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді                                                    Онишкевича Т.В., 
суддів                                                                       Гудима Л.Я., Качмара В.Я.,
          
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу судді Тернопільського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2025 року про відмову у відкритті провадження у справі за його позовом до Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

суддя(і) у І інстанції                                                            Дерех Н.В., 
час ухвалення рішення                                                  не зазначено,
місце ухвалення рішення                                                  м. Тернопільсь, 
дата складення повного тексту рішення                               04 квітня 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив:
визнати протиправними дії Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України щодо незарахування ОСОБА_1 до стажу служби в поліції службу у податковій міліції з 05 серпня 2002 року по 17 вересня 2018 року, який дає право на встановлення надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки; 
зобов`язати відповідача зарахувати позивачу до стажу служби в поліції службу у податковій міліції з 05 серпня 2002 року по 17 вересня 2018 року, який дає право на встановлення надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки. 
Ухвалою судді Тернопільського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2025 року у справі № 500/1784/25 у відкритті провадження позивачу було відмовлено на підставі пункту 2 частини 1 статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України. 
Приймаючи оскаржувану ухвалу, суддя першої інстанції виходив із того, що у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є рішення, що набрало законної сили, тому наявні підстави для відмови у відкритті провадження у цій справі.
Враховуючи те, що клопотання від учасників справи про розгляд справи за їх участю відсутні, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення суддею першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги з таких мотивів.
Так, згідно із пунктом 2 частини 1 статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили, рішення або постанова суду, ухвала про закриття провадження в адміністративній справі.
Згідно з частиною 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист у спосіб, визначений у цій статті.
Предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.
Визначаючи підстави позову, як елементу його змісту, суд повинен перевірити на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.
У постанові від 09 жовтня 2018 року у справі №809/487/18 Верховний Суд зазначив, що підстави адміністративного позову - це фактичні та юридичні обставини публічно-правового спору, які обґрунтовують можливість подання такого позову; це факти, які відповідно до норм матеріального права вказують на наявність (відсутність) між позивачем і відповідачем спірних правовідносин. Отже, для встановлення тотожності підстав позову визначальне значення має коло обставин і фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги. Не є зміною підстав адміністративного позову викладення одних і тих же обставин, але в іншій стилістичній формі або із зазначенням обставин, які були відомі заявникові під час подання ним первісної заяви, але були названі ним інакше.
Таким чином, позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом сторін у справі, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.
Так, спірним в даному випадку є питання наявності в межах двох справ одночасної сукупності вказаних умов для відмови у відкритті провадження у адміністративній справі.
Як слідує з матеріалів цієї справи, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України.
Разом із тим, судом встановлено, що у справі №500/6099/23 ОСОБА_1 звертався з позовом до Управління поліції охорони в Тернопільській області.
Таким чином, апеляційний суд звертає увагу, що у справах №500/1784/25 та №500/6099/23 відповідачі є абсолютно різними.
Враховуючи викладене, суддя першої інстанції дійшов помилкових висновків щодо наявності підстав для відмови у відкритті провадження на підставі пункту 2 частини 1 статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до приписів частини 1 статті 320 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:
1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків суду обставинам справи;
4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Підсумовуючи наведене, апеляційний суд вважає, що при відмові у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України суддя першої інстанції допустив невідповідність своїх висновків обставинам справи, а тому оскаржувану ухвалу від 04 квітня 2025 року слід скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 312, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати ухвалу судді Тернопільського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2025 року у справі № 500/1784/25 та направити справу для продовження розгляду до Тернопільського окружного адміністративного суду. 

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не може бути оскаржена. 

Головуючий суддя	 	Т. В. Онишкевич 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	В. Я. Качмар