ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 жовтня 2025 року
м. Київ
справа № 757/16005/22-к
провадження № 51-1598км25
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд, колегія суддів) у складі:
головуючого                                              ОСОБА_1 ,
суддів                                                           ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання             ОСОБА_4 ,
прокурора                                                   ОСОБА_5 ,
захисника                                                   ОСОБА_6 ,
особи, щодо якої закрито
кримінальне провадження,                   ОСОБА_7 
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судами першої та апеляційної інстанцій, на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 19 березня 2024 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 28 січня 2025 року щодо
ОСОБА_7 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,
якому пред`явлено обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК, і
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст оскаржуваних судових рішень
Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 19 березня 2024 року кримінальне провадження № 12022000000000417 від 20 травня 2022 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК, закрито на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 28 січня 2025 року вказану ухвалу суду першої інстанції залишено без змін.
Вимоги касаційної скарги, узагальнені доводи особи, яка її подала, та заперечень на неї
У касаційній скарзі прокурор посилається на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати судові рішення і призначити новий розгляд у суді першої інстанції. 
Вважає, що строки досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні стороною обвинувачення пропущені не були, а суди попередніх інстанцій неправильно застосували п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК. Стверджує, що постанови про оголошення розшуку та зупинення досудового розслідування, про продовження строку досудового розслідування до трьох місяців є законними, а тому обвинувальний акт скеровано до суду в межах строку досудового розслідування. Вказує, що було залишено поза увагою те, що ухвалою слідчого судді від 29 червня 2022 року було відмовлено у задоволенні скарги сторони захисту про зупинення досудового розслідування, а щодо рішення прокурора про продовження строку досудового розслідування захист не висловлював заперечень.
Захисник надіслав до Суду заперечення, в яких вказує, що оскаржувані судові рішення є законними, а тому просить залишити їх без зміни, а касаційну скаргу прокурора - без задоволення.
Позиції учасників судового провадження
У судовому засіданні прокурор підтримав касаційну скаргу та просив її задовольнити, а сторона захисту заперечувала доводи касаційної скарги та просила відмовити у її задоволенні.
Інші учасники судового провадження були належним чином повідомлені про дату, час і місце касаційного розгляду, однак у судове засідання не прибули.
Мотиви Суду
Суд заслухав суддю-доповідача, учасників судового провадження, перевірив матеріали кримінального провадження, наведені в касаційній скарзі доводи та дійшов висновку про таке.
Насамперед колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції наділений повноваженнями перевірити дотримання органом досудового розслідування строків досудового розслідування під час підготовчого судового засідання з огляду на наявність відповідного клопотання сторони захисту.
Верховним Судом вже були зроблені висновки про необхідність належного розгляду місцевим судом у підготовчому судовому засіданні заперечень на ті ухвали слідчих суддів, які не підлягають окремому апеляційному оскарженню (постанова ОП ККС ВС від 13 лютого 2023 року у справі № 932/8842/20, постанова колегії суддів Першої судової палати ККС ВС від 06 червня 2023 року у справі № 489/6721/21).
Законодавець передбачив можливості апеляційного оскарження певних ухвал слідчого судді під час досудового розслідування, водночас передбачив для сторін інші засоби правового захисту від незаконних або необґрунтованих рішень слідчого судді. Зокрема закон надає можливість розглянути ці питання під час судового провадження, оскільки передбачив у ч. 3 ст. 309 КПК, що щодо ухвал, які не оскаржуються під час досудового розслідування, можуть бути подані заперечення під час підготовчого провадження в суді. Суд після отримання таких заперечень має їх розглянути під час підготовчого провадження або під час судового розгляду, залежно від характеру поставленого питання, і прийняти вмотивоване рішення (постанова ККС ВС від 06 червня 2023 року у справі № 489/6721/21).
Також касаційний суд вже неодноразово зазначав, що місцевий суд, який встановлює факти, наділений повноваженнями досліджувати усі обставини, які можуть вплинути на його висновки, у тому числі і обґрунтованість ухвал слідчого судді, постановлених під час досудового розслідування (постанова ККС ВС від 05 лютого 2019 року у справі № 754/12820/15-к).
Висловлені в ухвалі слідчого судді висновки за результатами розгляду скарги сторони захисту щодо скасування постанови слідчого про зупинення досудового розслідування не мають преюдиційного значення для суду, який буде з`ясовувати питання про те, чи надійшов обвинувальний акт до суду в межах строку досудового розслідування (постанова ККС ВС від 14 травня 2024 року у справі № 991/7976/23).
Суд, який розглядає провадження по суті, повинен розглянути усі заперечення сторін, в тому числі й на ухвали слідчих суддів, які не підлягають окремому апеляційному оскарженню під час досудового розслідування. Саме таку процедуру з висловлення незгоди із відповідними ухвалами слідчих суддів передбачено ч. 3 ст. 309 КПК. Суд, який розглядає незгоду сторони із ухвалою слідчого судді, постановленою під час досудового розслідування, яка не підлягає самостійному апеляційному оскарженню, має повну судову дискрецію і може не погодитися із рішенням, постановленим слідчим суддею. 
Законодавець, передбачаючи можливість висловлення незгоди під час підготовчого засідання в суді із тими ухвалами, які під час досудового розслідування не підлягають самостійному оскарженню, передбачив таку форму судового контролю, реалізація якої можлива лише шляхом самостійної оцінки судом тієї ухвали слідчого судді, з якою висловлена незгода.
Отже, за наявності достатніх підстав (заперечень сторони у провадженні) вирішення питань щодо обґрунтованості і законності ухвали слідчого судді про скасування постанови слідчого про зупинення досудового розслідування, яка не підлягає окремому апеляційному оскарженню, належить до дискреційних повноважень суду, який розглядає кримінальне провадження по суті, й саме цей суд повинен з урахуванням усіх процесуальних можливостей перевірити та визначити підставно ухвалено таке рішення слідчим суддею чи ні, з наведенням відповідних мотивів своїх висновків (постанова ККС ВС від 15 квітня 2025 року у справі № 127/15521/24).
Суд першої інстанції в ході вирішення питання про наявність підстав для закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК не обмежений рішеннями слідчого судді, які приймалися у відповідному кримінальному провадженні на стадії досудового розслідування.
Сторона обвинувачення звертала увагу суду першої інстанції на існування ухвали слідчого судді від 29 червня 2022 року, якою було відмовлено захиснику у задоволенні скарги про скасування постанови слідчого про оголошення розшуку підозрюваного та зупинення досудового розслідування.
Однак суд, який розглядає справу по суті, має повноваження самостійно вирішити питання про дотримання строків досудового розслідування і може не погодитися із рішенням, ухваленим слідчим суддею раніше, якщо щодо такого рішення не передбачено можливості окремого апеляційного оскарження. 
Суд першої інстанції наголосив, що в ухвалі слідчого судді від 29 червня 2022 року не було проведено аналізу правових норм ст. 280, ст. 281 КПК та не надано оцінку постанові про оголошення розшуку та зупинення досудового розслідування. Слідчий суддя лише констатував факт відновлення досудового розслідування та поклав його в основу відмови у задоволенні скарги сторони захисту без з`ясування по суті питання, висловленого у скарзі захисника. 
Тому колегія суддів відхиляє доводи прокурора про те, що суд першої інстанції не дотримався вимог кримінального процесуального законодавства під час оцінки клопотання сторони захисту про пропуск строку досудового розслідування.
У цьому кримінальному провадженні суди попередніх інстанцій дійшли висновку про наявність підстав для закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК у зв`язку з тим, що не підлягав зарахуванню до строку досудового розслідування строк з моменту прийняття постанови слідчого про оголошення розшуку підозрюваного та зупинення досудового розслідування, оскільки були відсутні визначені КПК умови для розшуку підозрюваного, що вказує про незаконність постанови про оголошення розшуку.
У касаційній скарзі сторона обвинувачення не погоджується з вказаною позицією судів попередніх інстанцій.
Відповідно до ч. 2 ст. 280 КПК до зупинення досудового розслідування слідчий, дізнавач зобов`язаний виконати всі слідчі (розшукові) та інші процесуальні дії, проведення яких необхідне та можливе, а також всі дії для здійснення розшуку підозрюваного, якщо зупинити досудове розслідування необхідно у зв`язку з обставинами, передбаченими пунктом 2 частини першої цієї статті.
Згідно з ч. 1 ст. 281 КПК якщо під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного невідоме або він виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України чи за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови його належного повідомлення про такий виклик, слідчий, прокурор оголошує розшук такого підозрюваного. До оголошення підозрюваного в розшук слідчий, прокурор зобов`язаний вжити заходів щодо встановлення його місцезнаходження.
Тобто оголошення розшуку підозрюваного має передумови, дотримання яких є обов`язковим для слідчого чи прокурора. Зокрема, вказані суб`єкти повинні не лише формально здійснити виклик підозрюваного, але й дотриматися правил про належність такого виклику, які регламентовано ст. 135 КПК. Після надання оцінки усім відомостям щодо місцезнаходження підозрюваного слідчий чи прокурор вправі прийняти рішення про оголошення розшуку підозрюваного.
У цьому кримінальному провадженні суди попередніх інстанцій дійшли висновку про те, що строк досудового розслідування закінчився після спливу 2-місячного строку з дня оголошення повідомлення про підозру ОСОБА_7 (22 квітня 2022 року), а всі наступні дії органу досудового розслідування вчинено поза межами вказаного строку, оскільки постанова слідчого від 12 квітня 2022 року про оголошення розшуку підозрюваного та зупинення досудового розслідування прийнята всупереч вимог КПК.
Як встановлено судами попередніх інстанцій та підтверджується матеріалами кримінального провадження, підставою прийняття рішення про оголошення підозрюваного в розшук та зупинення досудового розслідування стала неможливість встановити місце перебування підозрюваного, яка ґрунтувалась виключно на рапорті слідчого про відсутність ОСОБА_7 за місцем проживання, за результатами разового відвідування, що прокурором не оспорювалось, як в суді першої, так і апеляційної інстанції. Доказів протилежного не надано і суду касаційної інстанції.
Відомостей про те, що, підозрюваний не з`являвся без поважних причин на виклик слідчого, що є однією із обов`язкових умов для оголошення у розшук відповідно до ч. 1 ст. 281 КПК, не зазначено ні в постанові слідчого від 12 квітня 2022 року, тай не надано прокурором судам першої, апеляційної чи касаційної інстанцій.
Також сторона обвинувачення не спростувала того, що повідомлення (повістки) про виклики підозрюваного до органів досудового розслідування для участі у слідчих (процесуальних) діях направлялися на телефон ОСОБА_7 18 лютого 2022 року та 28 квітня 2022 року, і останній з`являвся за викликом, тоді як в період з 23 лютого 2022 року по 28 квітня 2022 року жодних викликів та дзвінків від слідчого на телефон не надходило.
Жодних даних про те, що ОСОБА_7 залишав чи змінював своє постійне місце проживання, яке зазначено у повідомленні про підозру, та було відоме слідчому, матеріали розглядуваної справи не містять, а прокурором таких доказів не надано.
Колегія суддів погоджується із судами попередніх інстанцій про те, що за наведених обставин оголошення розшуку підозрюваного та зупинення досудового розслідування з цієї підстави у цьому кримінальному провадженні було здійснено з порушенням вимог статей 280, 281 КПК.
Апеляційний суд під час розгляду кримінального провадження в апеляційному порядку перевірив усі доводи, викладені прокурором в апеляційній скарзі, визнав висновки місцевого суду обґрунтованими, не встановив підстав для скасування ухвали суду першої інстанції та відмовив у задоволенні заявлених апеляційних вимог, а також навів достатні аргументи та підстави для прийняття такого рішення.
Сторона обвинувачення не була позбавлена можливості під час підготовчого судового засідання надати суду процесуальні документи на спростування позиції сторони захисту про наявність підстав для застосування п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК у цьому кримінальному провадженні, однак таким правом не скористалася, і надалі ані до апеляційної скарги, ані до касаційної скарги прокурором не було долучено жодних процесуальних документів, які б могли поставити під сумнів висновки судів попередніх інстанцій про скерування обвинувального акта поза межами строку досудового розслідування.
У цьому кримінальному провадженні оскаржувані судові рішення є належно вмотивованими та обґрунтованими і за змістом відповідають вимогам ст. 370 КПК, у них наведено мотиви, з яких виходили суди, та положення закону, якими вони керувалися при їх постановленні.
Таким чином, за результатами касаційної перевірки колегією суддів не встановлено істотного порушення вимог кримінального процесуального закону внаслідок чого оскаржувані ухвали місцевого та апеляційного судів потрібно залишити без зміни.
Керуючись статтями 433, 436, 442 Кримінального процесуального кодексу України, Суд
УХВАЛИВ:
Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 19 березня 2024 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 28 січня 2025 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора - без задоволення.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:

ОСОБА_1                               ОСОБА_2                               ОСОБА_3