Справа № 308/4327/23

Закарпатський апеляційний суд

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.09.2025                 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І. С., за участю захисника-адвоката Суботи М. І., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про адміністративне правопорушення № 33/4806/371/23 за апеляційною скаргою захисника-адвоката Суботи М. І. на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05.05.2023. 
       Цією постановою: 
        ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , визнаний винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, 124 КУпАП та на нього на підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 200 (двісті) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) грн.
       Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави у розмірі 605 грн 60 коп.
       З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 057757 від 08.03.2023 та постанови судді від 05.05.2023 вбачається, що 08.03.2023 о 19 год 10 хв у м. Мукачеві по вул. І. Франка, 33, ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом марки «Opel Vivaro» д.н.з. НОМЕР_1 , під час об`їзду транспортного засобу ВАЗ 21140 д.н.з. НОМЕР_2 , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного інтервалу, що призвело до зіткнення, внаслідок чого ВАЗ 21140 д.н.з. НОМЕР_2 по інерції допустив зіткнення із транспортним засобом марки «Renault Megan» д.н.з. НОМЕР_3 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги пункту 13.3 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.
       Крім того, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 068192 від 08.03.2023 та постанови судді від 05.05.2023 вбачається, що 08.03.2023 о 19 год 10 хв у м. Мукачеві, вул. І. Франка, 33, водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом марки «Opel Vivaro» д.н.з. НОМЕР_1 , вчинивши дорожньо-транспортну пригоду, а саме – здійснив наїзд на транспортний засіб марки «ВАЗ» д.н.з. НОМЕР_2 , що стояв, після чого залишив місце дорожньо-транспортної пригоди. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. 2.10 «а» Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 122-4 КУпАП.
       В апеляційній скарзі захисник-адвокат Субота М. І. просить постанову судді скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю у діях ОСОБА_2 складу 

-2-

передбачених ст. 122-4, 124 КУпАП адміністративних правопорушень. Вважає, що у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що ОСОБА_2 порушив Правила дорожнього руху України. В суді першої інстанції ОСОБА_2 заявляв клопотання про призначення транспортно-трасологічної експертизи, однак вказане клопотання не було розглянуто своєчасно. Також стороною захисту було заявлено клопотання про допит свідків, яке суд задовольнив, однак свідки не прибули у судове засідання. Судовий розгляд проведено без участі ОСОБА_2 , який через поважні причини не мав змоги прибути до суду, однак місцевий суд у постанові зазначив, що ОСОБА_2 не прибув до суду без поважних причин. У протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 057757 вказані свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , однак, на відеозаписі такі особи взагалі відсутні й у протоколі відсутні їхні підписи. У протоколі серії ААБ № 068192 зазначено свідка ОСОБА_5 , проте його присутність також не вбачається з відеозапису і його підпис у протоколі відсутній. Із схеми ДТП не вбачається, що саме належний ОСОБА_2 автомобіль причетний до дорожньо-транспортної пригоди. Крім того, свідок ОСОБА_4 зазначив у поясненні, що не бачив самої події дорожньо-транспортної пригоди, а свідок ОСОБА_5 не був очевидцем такої. У поясненні свідка ОСОБА_3 містяться виправлення у номерному знаку автомобіля, який причетний до дорожньо-транспортної пригоди, а також він не попереджений про кримінальну відповідальність за неправдиві свідчення, і при цьому, його пояснення різняться зі змістом рапорту поліцейського Свистака М. Із відеозаписів убачається, що ОСОБА_2 не перебував за кермом та не керував транспортним засобом. Суд не допитав ОСОБА_2 щодо обставин справи, чим порушив його права, передбачені ст. 268 КУпАП, та не мав права брати до уваги жодні твердження, висловлені ОСОБА_2 до роз`яснення йому працівниками поліції його прав. Разом з тим, звертає увагу на те, що наявні в матеріалах справи письмові пояснення та рапорти не містять часу їх складання, а тому є сумніви щодо їх достовірності. 
Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та потерпілого ОСОБА_3 , неявка яких з урахуванням положень ст. 294 КУпАП не перешкоджає її розгляду. При цьому, враховується те, що ОСОБА_2 повідомлений за допомогою смс-повідомлення, про що свідчить відповідна довідка про доставку. Разом з тим, ОСОБА_2 та потерпілому ОСОБА_3 надсилались повідомлення про час та місце розгляду справи, однак такі повернулись без вручення адресатам з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Указані факти свідчить про те, що апеляційним судом вжито всіх можливих заходів щодо повідомлення учасників справи про час та місце її розгляду. Разом з тим, клопотань про відкладення розгляду справи та відомостей про поважність причин неявки ОСОБА_2 та потерпілого ОСОБА_3 до апеляційного суду не надходило, а захисник-адвокат Субота М. І. не заперечував щодо розгляду справи без участі ОСОБА_2 та потерпілого ОСОБА_3 . Тому, враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип – верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, апеляційний суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності ОСОБА_2 та потерпілого ОСОБА_3 , що не може розцінюватись як порушення їх прав, передбачених ст. 268, 279 КУпАП.

-3-

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника-адвоката Суботи М. І., який підтримав апеляційну скаргу, дослідивши зібрані в справі докази, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Апеляційний суд переглядає справу у межах апеляційної скарги згідно з положеннями ст. 294 КУпАП.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Приписами до ст. 280 КУпАП регламентовано, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.
Суд відповідно до приписів ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Апеляційний суд вважає, що вищезазначені вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколами про адміністративні правопорушення, складеними щодо ОСОБА_2 , судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_2 винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, 122-4 КУпАП є правильним, зміст постанови відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_2 цих адміністративних правопорушень.
Доводи апеляційної скарги про відсутність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, апеляційний суд відхиляє з огляду на таке.
Диспозиція ст. 124 КУпАП передбачає порушення учасниками дорожнього руху, правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Відповідно до п. 13.3 Правил дорожнього руху України під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху. Безпечний інтервал - відстань між боковими частинами транспортних засобів, що рухаються, або між ними та іншими об`єктами, за якої гарантована безпека дорожнього руху.
Апеляційний суд дослідивши зібрані по справі докази вважає, що суддею місцевого суду дана правильна оцінка наявним у справі доказам, а тому висновок про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні, передбаченого ст. 124 КУпАП адміністративного правопорушення є таким, що відповідає фактичним обставинам справи, наявним у матеріалах справи доказам і узгоджується з вимогами закону. 

-4-

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 057757 від 08.03.2023 вбачається, що 08.03.2023 о 19 год 10 хв у м. Мукачеві по вул. І. Франка, 33, ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом марки «Opel Vivaro», д.н.з. НОМЕР_1 , під час об`їзду транспортного засобу «ВАЗ 21140», д.н.з. НОМЕР_2 , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного інтервалу, що призвело до зіткнення, внаслідок чого транспортний засіб марки «ВАЗ 21140», д.н.з. НОМЕР_2 , по інерції допустив зіткнення із транспортним засобом марки «Renault Megan», д.н.з. НОМЕР_3 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги пункту 13.3 Правил дорожнього руху України.
Протокол про адміністративне правопорушення стосовно  ОСОБА_2 складений з додержанням вимог ст. 256, 268 КУпАП, містить опис встановлених обставин, суть адміністративного правопорушення, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 124 КУпАП, а також інші необхідні та передбачені ст. 256 цього Кодексу відомості.
Викладені у протоколі обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, а саме: схемою місця дорожньо-транспортної пригоди від 08.03.2023 у м. Мукачеві по вул. І. Франка, 33, схемою місця ДТП від 08.03.2023 у с. Баранинці по вул. Гагаріна, 101, письмовими поясненнями ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , рапортом поліцейського взводу 2 роти 2 батальйону УПП в Закарпатській області від 08.03.2023, рапортом поліцейського взводу 2 роти 3 батальйону УПП в Закарпатській області Михайла С. В., копіями протоколів, складених щодо ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 та ст. 122-4 КУпАП, та відеозаписом, який міститься у матеріалах справи.
Наведені докази у своїй сукупності свідчать про те, що дорожньо-транспортна пригода, яка мала місце 08.03.2023 по вул. І. Франка, 33 у м. Мукачеві, настала саме внаслідок порушення ОСОБА_2 вимог п. 13.3 Правил дорожнього руху України. 
Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 не причетний до вказаної ДТП, апеляційний суд відхиляє, оскільки такі не знаходять свого підтвердження та повністю спростовуються наявними у матеріалах справи та наведеними вище доказами, які не містять суперечностей, узгоджуються між собою, отримані у передбаченому законом порядку, та у повній мірі підтверджують той факт, що саме ОСОБА_2 перебував за кермом автомобіля «Opel Vivaro», д.н.з. НОМЕР_1 , під час дорожнього-транспортного пригоди, яка мала місце 08.03.2023 о 19 год 10 хв у м. Мукачеві по вул. І. Франка, 33.
При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутні достовірні відомості, які б свідчили про те, що потерпілий ОСОБА_3 , а також свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , мали підстави для надання неправдивих пояснень з приводу обставин ДТП. На такі дані не вказується в апеляційній скарзі та не вказував захисник-адвокат Субота М. І. під час її розгляду.
Також з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 при складанні щодо нього адміністративних матеріалів відмовився від надання будь-яких пояснень з приводу обставин, що мали місце, та жодним чином не заперечував той факт, що саме він був водієм автомобіля марки «Opel Vivaro», д.н.з. НОМЕР_1 .
Тому, доводи апеляційної скарги про те, що у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що ОСОБА_2 порушив Правила дорожнього руху України, апеляційний суд відхиляє як такі, що не знаходять свого підтвердження та спростовуються наведеними вище судженнями, що в свою чергу дає обґрунтовані підстави вважати, що такі спрямовані виключно на уникнення ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності.
Доводи апеляційної скарги про те, що у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 057757 вказані свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , 

-5-

однак, на відеозаписі такі особи взагалі відсутні й у протоколі відсутні їхні підписи, апеляційний суд визнає такими, що не спростовують факту вчинення ОСОБА_2 дорожньо-транспортної пригоди за викладених у протоколі обставин та жодним чином не свідчать про невідповідність протоколу вимогам ст. 256 КУпАП, а відтак і не дають підстав визнати його недопустимим доказом у справі. 
Не спростовують факту вчинення дорожньої транспортної пригоди саме ОСОБА_2 і доводи апеляційної скарги про те, що зі схеми ДТП не вбачається, що саме належний ОСОБА_2 автомобіль причетний до дорожньо-транспортної пригоди. При цьому, апеляційний суд бере до уваги на те, що у момент складання схеми ДТП, яка мала місце 08.03.2023 о 19 год 10 хв у м. Мукачеві по вул. І. Франка, 33, був відсутній належний ОСОБА_2 транспортний засіб марки «Opel Vivaro», д.н.з. НОМЕР_1 , оскільки такий залишив місце події і у подальшому був виявлений працівниками поліції за адресою Ужгородський район, с. Баранинці, вул. Гагаріна, 101, де було складено ще одну схему, на якій містяться відомості про ОСОБА_2 та належний йому транспортний засіб. 
Жодним чином не свідчать про відсутність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, і доводи апеляційної скарги про те, що свідок ОСОБА_4 зазначив у поясненні, що не бачив самої події дорожньо-транспортної пригоди, свідок ОСОБА_5 не був очевидцем такої, а з відеозаписів не вбачається, що ОСОБА_2 перебував за кермом та керував транспортним засобом.
При цьому, апеляційний суд зазначає, що наявні в матеріалах справи докази, у тому числі поведінка ОСОБА_2 під час складання щодо нього адміністративних матеріалів, у своїй сукупності дають підстави зробити однозначний висновок про те, що саме ОСОБА_2 перебував за кермом транспортного засобу марки «Opel Vivaro», д.н.з. НОМЕР_1 , і саме порушення ним вимог п. 13.3 Правил дорожнього руху України перебувають у причинно-наслідковому зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди 08.03.2023 о 19 год 10 хв по вул. І. Франка, 33 у м. Мукачеві.
Із цих підстав, неприйнятними і такими, що не спростовують вищенаведеного висновку, апеляційний суд визнає і доводи апеляційної скарги про те, що у поясненні свідка ОСОБА_3 містяться виправлення у номерному знаку автомобіля, який причетний до дорожньо-транспортної пригоди, а також останній не попереджений про кримінальну відповідальність за неправдиві свідчення, і при цьому, його пояснення різняться зі змістом рапорту поліцейського Свистака М. 
Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що наявні в матеріалах справи письмові пояснення та рапорти не містять часу їх складання, а тому є сумніви щодо їх достовірності, апеляційний суд визнає їх неспроможними, оскільки відомості, які містяться у наявних в матеріалах справи письмових поясненнях та рапортах поліцейських, у повній мірі дозволяють відтворити всю хронологію подій, які мали місце за участю ОСОБА_2 , у тому числі із зазначенням часу дорожньо-транспортної пригоди та подальшого виявлення ОСОБА_2 працівниками поліції. Указані письмові пояснення та рапорти поліцейських узгоджуються з викладеними в складеному щодо ОСОБА_2 протоколі обставинами і будь-яких сумнівів у їх достовірності не викликають. 
Будь-яких інших доказів, які б свідчили про те, що ОСОБА_2 не керував транспортним засобом та не причинений до дорожньо-транспортної пригоди, у матеріалах справи немає, і таких стороною захисту не надано. 
Наведені обставини беззаперечно підтверджують той факт, що саме ОСОБА_2 був водієм транспортного засобу «Opel Vivaro», д.н.з. НОМЕР_1 , і порушивши вимоги Правил дорожнього руху України (п. 13.3), допустив зіткнення з транспортним 
-6-
засобом марки «ВАЗ 21140», д.н.з. НОМЕР_2 , який по інерції допустив зіткнення із транспортним засобом марки «Renault Megan», д.н.з. НОМЕР_3 , після чого покинув місце дорожньо-транспортної пригоди.
Із урахуванням наведеного, обґрунтованим є і висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_2 порушив вимоги п. 2.10 «а» Правил дорожнього руху України, відповідно до яких у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.
Апеляційний суд вважає, що наявні в матеріалах справи докази (схема місця дорожньо-транспортної пригоди від 08.03.2023 у м. Мукачеві по вул. І. Франка, 33, схема місця ДТП від 08.03.2023 у с. Баранинці по вул. Гагаріна, 101, письмові пояснення ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , рапорт поліцейського взводу 2 роти 2 батальйону УПП в Закарпатській області Хаміцького І. І. від 08.03.2023, рапорт поліцейського взводу 2 роти 3 батальйону УПП в Закарпатській області Свистака М. В., копії протоколів, складених щодо ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 та ст. 122-4 КУпАП, та відеозапис, який міститься у матеріалах справи), та встановлені вище обставини беззаперечно свідчать і про наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, а саме залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.
Тому, не знаходять свого підтвердження і доводи апеляційної скарги про те, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.
Із цих підстав, доводи апеляційної скарги про те, що у протоколі серії ААБ № 068192 зазначено свідка ОСОБА_5 , проте його присутність також не вбачається з відеозапису і його підпис у протоколі відсутній, апеляційний суд відхиляє як такі, що не спростовують факту залишення ОСОБА_2 місця дорожньо-транспортної пригоди до якої він був причетний та жодним чином не свідчать про невідповідність протоколу вимогам ст. 256 КУпАП, а відтак і не дають підстав визнати його недопустимим доказом у справі.
При розгляді справи про адміністративні правопорушення, суд першої інстанції дав належну оцінку вищенаведеним обставинам та доказам і вірно кваліфікував дії ОСОБА_2 за ст. 124 та 122-4 КУпАП, з чим погоджується й апеляційний суд. 
При цьому, стороною захисту не надано будь-яких доказів, які б спростовували вину ОСОБА_2 у вчиненні указаних адміністративних правопорушень.
Між тим, доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів, яким суддею місцевого суду надана належна правова оцінка, на правильність висновків судді не впливають та їх не спростовують, при цьому порушень вимог закону допущених судом першої інстанції апеляційний суд не вбачає.
При цьому, як судом першої інстанції, так і апеляційним судом не встановлено ознак фальсифікації наявних у матеріалах справи доказів чи свавілля поліцейських під час оформлення щодо ОСОБА_2 адміністративних матеріалів. Також не встановлено грубих порушень поліцейськими вимог положень КУпАП та відомчих інструкцій щодо оформлення матеріалів у справах про адміністративні правопорушення.
В матеріалах справи відсутні відомості, які б свідчили про те, що ОСОБА_2 звертався із заявою або клопотанням з приводу незаконних дій працівників поліції.
Також стороною захисту не надано жодних відомостей щодо звернення із заявою до відповідних органів з метою ініціювання проведення службової перевірки з приводу незаконності дій працівників поліції.
Під час складення щодо ОСОБА_2 протоколів про адміністративні правопорушення, останній після роз`яснення йому прав та обов`язків, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, відмовився від підписання таких та надання пояснень з приводу обставин, що мали місце.

-7-

Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено даних, які би давали підстави уважати, що поліцейські були упереджені щодо ОСОБА_2 , і що в них були підстави для фальсифікації складених ними адміністративних матеріалів чи обмови ОСОБА_2 у вчиненні адміністративних правопорушень. У підтвердження таких даних відсутні які-небудь належні докази як у матеріалах справи, так їх і не додано до апеляційної скарги і на такі не вказував захисник-адвокат Субота М. І. під час розгляду апеляційної скарги.
У матеріалах справи про адміністративне правопорушення також відсутні будь-які відомості, які би свідчили про зацікавленість поліцейських у результатах розгляду справ про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_2 і у підтвердження цього немає жодних доказів не лише у матеріалах справи, такі не додано до апеляційної скарги.
Тому, апеляційний суд вважає, що протоколи про адміністративні правопорушення та рапорти працівників поліції у своїй сукупності з іншими наявними в матеріалах справи доказами беззаперечно підтверджують факти вчинення ОСОБА_2 адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4 та 124 КУпАП, а тому підстав для визнання цих доказів неналежними чи недопустимими немає.
Всі наявні в матеріалах справи докази та хронологія подій, яка також зафіксована на боді камери поліцейських, а також письмові пояснення потерпілого та свідків узгоджуються між собою та доповнюють одне одного, а тому безумовно свідчать про те, що ОСОБА_2 порушив вимог Правил дорожнього руху України, внаслідок чого мала місце дорожньо-транспортна пригода, після чого покинув місце події. 
З урахуванням наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що суддею першої інстанції ОСОБА_2 обґрунтовано визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, 124 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції порушив право ОСОБА_2 на захист, оскільки розглянув справу без його участі, апеляційний суд не бере до уваги та визнає такими, що жодним чином не спростовують висновків суду першої інстанції про наявність у діях останнього складу адміністративних правопорушень, передбаченого ст. 122-4, 124 КУпАП, а також не свідчать про порушення права ОСОБА_2 на захист та не дають підстав для скасування оскаржуваної постанови. 
Також апеляційний суд звертає увагу на те, що участь правопорушника у розгляді цієї категорії справи не є обов`язковою і, відповідно, розгляд справи без участі правопорушника не є безумовною підставою для скасування судового рішення. Крім того, апеляційний суд зазначає, що ОСОБА_2 не був позбавлений можливості реалізувати свої права, передбачені ст. 268 КУпАП, під час апеляційного розгляду справи, чим і скористався, доручивши захищати свої інтереси захиснику-адвокату Суботі М. І. 
Тому, неспроможними і такими, що не спростовують встановлених під час судового та апеляційного розгляду справи фактів, визнаються і доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не допитав ОСОБА_2 щодо обставин справи, чим порушив його права, передбачені ст. 268 КУпАП, та не мав права брати до уваги жодні твердження, висловлені ОСОБА_2 до роз`яснення йому працівниками поліції його прав. 
Клопотання захисника-адвоката Суботи М. І. про призначення експертизи щодо причетності автомобіля марки «Opel Vivaro», д.н.з. НОМЕР_1 , до дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце о 19 год 10 хв по вул. І. Франка, 33 у м. Мукачеві, апеляційний суд визнає безпідставним, необґрунтованим і таким, що не потребує спеціальних знань, оскільки причетність указаного автомобіля до цієї дорожньо-транспортної пригоди встановлюється зібраними працівниками поліції та наявними у 

-8-

матеріалах справи доказами. У зв`язку з чим, безпідставними визнаються і доводи апеляційної скарги про те, що в суді першої інстанції ОСОБА_2 заявляв клопотання про призначення транспортно-трасологічної експертизи, однак вказане клопотання не було розглянуто своєчасно.
Що стосується клопотання захисника-адвоката Суботи М. І. про виклик та допит у якості свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , то апеляційним судом вживались заходи щодо їх виклику та допиту в судовому засіданні, однак повідомлення про виклик до суду повернулись до апеляційного суду без їх вручення адресатам. При цьому, стороною захисту не вжито будь-яких заходів щодо забезпечення явки цих свідків у судове засідання, а під час апеляційного розгляду захисник-адвокат Суботи М. І. не заперечив щодо розгляду справи за відсутності цих осіб на підставі наявних у матеріалах справи доказів та не заявляв клопотання про відкладення судового засідання на інший день з повторним викликом вищезгаданих осіб. У зв`язку з чим, безпідставними є і доводи апеляційної скарги про те, що стороною захисту було заявлено клопотання про допит свідків, яке суд задовольнив, однак свідки не прибули у судове засідання. 
Обґрунтування вимог апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції законодавства при винесенні постанови, яке полягало у не з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не знайшло свого підтвердження при апеляційному перегляді.
Суддею першої інстанції досліджені та перевірені доказами обставини, які поза розумним сумнівом свідчать про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні вищевказаних адміністративних правопорушень.
Вищенаведене свідчить про те, що доводи апеляційної скарги, які є безпідставними та надуманими, спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності за вчинені ним адміністративні правопорушення.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2007 у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (O'Halloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02) наголосив, що «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі».
Враховуючи вищезазначене, апеляційний суд приходить до висновку, що адміністративне стягнення накладено на ОСОБА_2 згідно вимог ст. 32-35 КУпАП, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративних правопорушень, так і особі ОСОБА_2 , а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення, та не суперечить приписам ст. 36 цього Кодексу. При цьому, судом першої інстанції наведено обґрунтовані мотиви, з яких суд прийшов до висновку про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення саме у межах санкції ст. 122-4 КУпАП, з чим погоджується апеляційний суд, беручи до уваги те, що сторона захисту в апеляційній скарзі не наводить доводів про незаконність висновків суду першої інстанції при вирішенні питання про накладення адміністративного стягнення.
Тому, на думку апеляційного суду, оскаржувана постанова, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни, а подану захисником-адвокатом Суботою М. І. апеляційну скаргу, доводи якої не знайшли свого підтвердження та є безпідставними, слід залишити без задоволення.
Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених 

-9-

нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати свідків тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що до апеляційної скарги не додано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та підтверджували доводи апеляційної скарги, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу стороною захисту не заявлено. 
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

                                                               П О С Т А Н О В И В :

       Апеляційну скаргу захисника-адвоката Суботи М. І. в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області 05.05.2023 щодо ОСОБА_6 , - без змін. 
Постанова апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя