П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

11 листопада 2025 р.	м. Одеса	Справа № 420/32675/24	

Суддя першої інстанції: Свида Л.І.
 Час та місце ухвалення судового рішення «--:--», м. Одеса
 Повний текст судового рішення складений 28.04.2025

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі  колегії суддів:
головуючого судді Крусяна А.В.,
суддів Шевчук О.А.,  Яковлєва О.В.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, - 

В С Т А Н О В И В:

19.10.2024 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України про визнання протиправними дій щодо призначення та виплати йому одноразової грошової допомоги, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975, у зв`язку із встановленням з 29.05.2023 ІІ групи інвалідності внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини у розмірі 122218,48грн.; визнання протиправним та скасування рішення Міністерства оборони України, оформленого протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 21.06.2024 №62/975 в частині призначення йому одноразової грошової допомоги, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975, у зв`язку із встановленням з 29.05.2023 ІІ групи інвалідності внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини у розмірі 122218,48грн.; зобов`язання Міністерства оборони України призначити і виплатити йому одноразову грошову допомогу, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975, у зв`язку із встановленням з 29.05.2023 ІІ групи інвалідності внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01.01.2023 з урахуванням раніше виплаченої суми одноразової грошової допомоги у розмірі 122218,48грн. 
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що в період проходження служби в ОВС України, внаслідок отриманих захворювань, позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності у 2008 році. Разом з тим, на початку повномаштабного вторгнення рф на територію України, позивач добровільно вступив до лав ЗСУ та, під час виконання бойових завдань із захисту Батьківщини, у травні 2022 отримав поранення. Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною комісією Центральної МСЕК позивачу встановлено ІІ групу інвалідності з 29.05.2023 (інвалідність встановлена на строк до 01.06.2024, дата чергового переогляду - 20.05.2024). У зв`язку з цим, позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги, передбаченою постановою КМУ від 25.12.2013 №975, яка в подальшому була надіслана до Департаменту соціального забезпечення МОУ з висновком про можливість виплати одноразової грошової допомоги (у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01.01.2023). Однак, рішенням комісії МОУ з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, що оформлено протоколом від 21.06.2024 №62/975, комісія дійшла висновку про призначення одноразової грошової допомоги у розмірі різниці між 300-кратним розміром прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність (2008), та раніше отриманою сумою одноразової грошової допомоги (67681,52грн.), в сумі 122218,48грн. На думку позивача, прийняте рішення є протиправним та таким, що порушує його право на соціальний захист і отримання одноразової грошової допомоги в повному обсязі. 
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28.04.2025 позов задоволено, виходячи з того, що встановлення позивачу ІІІ групи інвалідності у 2008 (травма, так, пов`язана з виконанням службових обов`язків) та ІІ групи інвалідності у 2023 (травма та поранення, так, пов`язані із захистом Батьківщини) відбулося з різних підстав та внаслідок різних захворювань, та вища група інвалідності не пов`язана із первісною травмою. У зв`язку з цим, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності, що настала внаслідок травми та поранення, пов`язаних із захистом Батьківщини, у розмірі (300-кратний прожитковий мінімум), передбачений ч.1 ст.16-2 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Крім того, суд зазначив, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є, у разі встановлення інвалідності - дата, зазначена у довідці МСЕК, а у разі повторного огляду та зміни групи інвалідності - дата, зазначена у довідці МСЕК про первинне встановлення інвалідності. В контексті зазначеного, оскільки вперше інвалідність ІІ групи внаслідок травми та поранення, пов`язані із захистом Батьківщини позивачу встановлено довідкою від 29.05.2023, тому для обрахунку підлягає застосуванню прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01.01.2023. 
Не погоджуючись з ухваленим у справі судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції при вирішенні справи норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим просить скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити у задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування апеляційної скарги скаржник посилається на положення п.19 Порядку №975, відповідно до якого якщо військовослужбовцю, військовозобов`язаному, резервісту або особі, звільненій з військової служби, після первинного встановлення інвалідності під час наступного огляду (переогляду) буде встановлено вищу групу інвалідності або змінено її причинний зв`язок, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата здійснюється з урахуванням раніше виплачених сум (зокрема внаслідок різних, не пов`язаних між собою, захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв). Таким чином, оскільки право на виплату одноразової грошової допомоги виникло у позивача у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності внаслідок травми, пов`язаної із виконанням службових обов`язків (2008), під час повторного огляду позивачу встановлено ІІ групу інвалідності внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини (2023), одноразова виплата коштів, що пов`язана з повторністю огляду позивача, є доплатою до раніше виплаченої суми за первинним встановленням інвалідності у 2008 (із розрахунку прожиткового мінімуму станом на 01.01.2008). На думку апелянта, враховуючи, що  позивачу встановлено вперше інвалідність внаслідок травми, отриманої за час служби в органах міліції, у зв`язку з чим він отримав одноразову грошову допомогу як особа, звільнена з органів внутрішніх справ, не можна вважати, що і тепер він (позивач) має нове право на призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням як особі, яка звільнена з військової служби, під час повторного огляду ІІ групи інвалідності у 2023.
Розгляд апеляційної скарги у справі здійснюється апеляційним судом у змішаній формі відповідно до п.112 Положення про порядок функціонування окремих підсистем Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя 17.08.2021 №1845/0/15-21.
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню. 
Судом першої інстанції встановлено, що до 2009 ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ України.
В період проходження служби в ОВС України, внаслідок отриманих захворювань, позивачу на підставі свідоцтва про хворобу №844 р/нс від 11.12.2008, складеного згідно наказу МВС України від 06.02.2001 №85 та довідки МСЕК №084527 від 24.12.2008 встановлено ІІІ групу інвалідності (з 2019 безтерміново). 
З серпня 2014 позивач був призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 для проходження військової служби у Збройних Силах України та наказом командира військової частини – польова пошта НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 26.05.2015 №152 позивача звільнено з військової служби за станом здоров`я на підставі свідоцтва про хворобу №200 від 22.04.2015, відповідно до якого він має захворювання, не пов`язані з проходженням військової служби.
Згідно із наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 24.02.2022 №47 ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу частини та на всі види забезпечення.
23.05.2022, внаслідок бойового зіткнення з противником біля населеного пункту Лиман Донецької області позивач отримав вогнепальне уламкове проникаюче поранення верхньої третини правого плеча, що підтверджується довідкою військової частини НОМЕР_2 про обставини поранення від 18.02.2023 №642/790.
Наказом командира Військової частини НОМЕР_2 від 23.12.2022 №359 позивача звільнено з військової служби у відставку за станом здоров`я з виключенням з військового обліку, відповідно до п.2 ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Згідно свідоцтва про хворобу №405 від 07.11.2022, проведеного ВЛК військової частини НОМЕР_3 , поранення отримане ОСОБА_1 23.05.2022 -  ТАК, пов`язане з проходженням військової служби.
Згідно витягу з протоколу засідання 18 Регіональної ВЛК про встановлення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв від 18.04.2023 №1622 відмінено постанову ВЛК військової частини НОМЕР_3 у свідоцтві про хворобу від 07.11.2022 №405 про причинний зв`язок поранення, та прийнято нову постанову, про те, що травма та поранення позивача, отримані 23.05.2022, - ТАК, пов`язані із захистом Батьківщини.
Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною комісією Центральної МСЕК №1 серії 12ААВ №765982 від 22.06.2023 позивачу встановлено ІІ групу інвалідності з 29.05.2023, травма та поранення - ТАК, пов`язані із захистом Батьківщини. Інвалідність встановлена на строк до 01.06.2024, дата чергового переогляду – 20.05.2024.
12.07.2023 позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою та доданими документами про виплату йому одноразової грошової допомоги, передбаченої постановою КМУ від 25.12.2013 №975, з підстав визнавання особою з інвалідністю ІІ групи.
ІНФОРМАЦІЯ_3 листом від 15.09.2023 №06/19981 направив на адресу Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги позивачу у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01.01.2023.
Згідно витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 21.06.2024 №62/975, комісія дійшла висновку про призначення одноразової грошової допомоги відповідно до постанови КМУ від 25.12.2013 №975 старшому матросу у відставці ОСОБА_1 (Київський МТЦКСП), звільненому 23.12.2022, який є особою з інвалідністю ІІ групи внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, у зв`язку зі зміною групи інвалідності та причинного зв`язку інвалідності, на підставі довідок МСЕК серії 2-18А3 №08457 від 24.12.2008 та серії 12ААВ №765982 від 29.05.2023 – у розмірі різниці між 300-кратним розміром прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність (2008), та раніше отриманою сумою одноразової грошової допомоги (67681,52грн.), в сумі 122218,48грн. Виплата підтверджена листом відділу координації пенсійних питань Міністерства внутрішніх справ України від 01.05.2024 №12993/51-2024.
Позивач, вважаючи, що має право на призначення та виплату грошової допомоги у зв`язку зі встановленням йому інвалідності ІІ групи у 300-кратному розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом на 01.01.2023, звернувся до суду з позовом.
Перевіривши матеріали справи, судова колегія не погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII (надалі – Закон України №2011-XII, в редакції на час виникнення спірних правовідносин).
Частиною 1 ст.16 Закону України №2011-XII визначено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Згідно пп.4 п.2 ст.16 Закону України №2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.
Згідно із п.1 ст.16-2 Закону України №2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи, 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).
За правилами п.4 ст.16-3 Закону України №2011-ХІІ якщо військовослужбовцю, військовозобов`язаному, резервісту або особі, звільненій з військової служби, після первинного встановлення інвалідності під час наступного огляду (переогляду) буде встановлено вищу групу інвалідності або змінено її причинний зв`язок, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата здійснюється з урахуванням раніше виплачених сум (у тому числі внаслідок різних, не пов`язаних між собою, захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв).
Відповідно до п.10 ст.16-3 Закону України №2011-ХІІ порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 2 ст.16-2 Закону України №2011-ХІІ встановлено, що одноразова грошова допомога у випадках, зазначених у підпунктах 5-9 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується залежно від встановленої військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту інвалідності та ступеня втрати ним працездатності у розмірі, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів від 25.12.2013 №975 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (надалі - Порядок №975, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), який визначає механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст).
Пунктом 3 Порядку №975 встановлено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є, зокрема, у разі встановлення інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії, а у разі повторного огляду та зміни групи інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії про первинне встановлення інвалідності.
Відповідно до пп.1 п.17 Порядку №975 у разі встановлення інвалідності одноразова грошова допомога виплачується залежно від групи інвалідності та її причинного зв`язку: військовослужбовцю (крім військовослужбовця строкової служби), інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин у розмірі: 400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність, - у разі встановлення інвалідності I групи; 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність, - у разі встановлення інвалідності II групи; 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність, - у разі встановлення інвалідності III групи.
Відповідно до п.19 Порядку №975 якщо військовослужбовцю, військовозобов`язаному, резервісту або особі, звільненій з військової служби, після первинного встановлення інвалідності під час наступного огляду (переогляду) буде встановлено вищу групу інвалідності або змінено її причинний зв`язок, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата здійснюється з урахуванням раніше виплачених сум (зокрема внаслідок різних, не пов`язаних між собою, захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв).
З матеріалів справи вбачається, що 24.12.2008 позивачу під час огляду МСЕК встановлено інвалідність ІІІ групи внаслідок травми, пов`язаної з виконання службових обов`язків з подальшим проходженням переогляду; у 2019 – встановлено інвалідність ІІІ групи безстроково. Надалі, 22.06.2023, за результатами огляду МСЕК позивачу встановлено інвалідність ІІ групи з подальшим проходженням переогляду, однак із причинним зв`язком - «поранення ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини».
Разом з тим, після встановлення інвалідності ІІ групи, позивач вважає, що набув законних підстав для отримання одноразової грошової допомоги у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, визначеного законом на 01.01.2023.
В свою чергу, відповідач вказує на те, що встановлення компетентним органом (МСЕК) вперше факту ушкодження здоров`я позивачу у 2008 (ІІІ групи інвалідності, внаслідок травми, пов`язаної з виконання службових обов`язків) виключає можливість повторного встановлення вперше факту ушкодження здоров`я у 2023 (ІІ групи інвалідності, внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини), а свідчить про повторний факт ушкодження здоров`я, водночас вперше - внаслідок іншої причини. На думку відповідача, така зміна причинного зв`язку інвалідності передбачає право позивача на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі. Водночас сума цієї допомоги визначається від розміру прожиткового мінімуму станом на дату первинного встановлення інвалідності. 
Таким чином, спірним питанням у даній справі, є встановлення наявності/відсутності правомірності визначення відповідачем розміру одноразової грошової допомоги позивачу у зв`язку з повторним встановленням вищої групи інвалідності.
Відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Так, згідно правової позиції, висловленої Верховним Судом у постановах від 08.04.2024 у справі №240/512/22, від 08.05.2024 у справі № 240/17749/20, від 18.06.2024 у справі №240/20065/20, Верховних Суд зазначив, що за аналізом положень Порядку №975 у разі зміни групи інвалідності під час повторного огляду, днем встановлення інвалідності є дата, коли інвалідність було встановлено вперше. Розмір одноразової грошової допомоги, у разі встановлення інвалідності IІ групи, визначається з прожиткового мінімуму встановленого законом для працездатних осіб на 01 січня календарного року, в якому інвалідність встановлено вперше. Розмір одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України і такий розмір одноразової грошової допомоги безпосередньо пов`язаний з днем встановлення інвалідності вперше.
Також, у постанові від 18.06.2024 у справі №240/20065/20 Верховний Суд наголосив, що однакове визначення розрахункової величини прожиткового мінімуму на момент первинного встановлення групи інвалідності та зміни групи інвалідності законодавець пов`язує з однією подією - первинне встановлення інвалідності. За такої правової конструкції, визначення вищої групи інвалідності при повторному (черговому) огляді не змінює розрахункову величину прожиткового мінімуму.
Крім того, колегія суддів звертає увагу, що використана законодавцем конструкція «у тому числі внаслідок різних, не пов`язаних між собою, захворювань» у ч.4 ст.16-3 Закону України №2011-XII та п.19 Порядку №975 спрямована на врегулювання ситуацій, коли у тієї самої особи внаслідок різних причин може бути змінена група інвалідності чи її причинний зв`язок. Однак це положення не створює нового «первинного факту» встановлення інвалідності, а лише свідчить про виникнення підстави для доплати до більшого розміру допомоги. Первинним юридичним фактом у контексті одноразової допомоги завжди залишається перше встановлення інвалідності, незалежно від подальшої зміни групи чи причинного зв`язку, оскільки інакше було б знівельовано саму правову природу одноразової допомоги як разової виплати. 
Вказаний висновок викладений Верховним Судом у постановах від 10.09.2025 у справі №120/845/24, від 02.09.2025 у справі №240/4278/24.
За таких обставин, з урахуванням правових позицій Верховного Суду, колегія суддів доходить висновку, що одноразова грошова допомога у зв`язку із встановленням позивачу 29.05.2023 вищої групи інвалідності (ІІ групи) повинна бути визначена (обрахована), виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який був встановлений на 01 січня календарного року, в якому інвалідність встановлено вперше, а саме на 01.01.2008, а тому відповідач, призначивши позивачу одноразову грошову допомогу у розмірі різниці між 300-кратним розміром прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність (2008), та раніше отриманою сумою одноразової грошової допомоги (67681,52грн.), в сумі 122218,48грн., діяв в межах чинного законодавства. 
На підставі викладеного, оскільки судом першої інстанції при вирішенні справи неповно з`ясовано обставини справи, неправильно застосовано норми матеріального права, рішення суду першої інстанції в порядку ст.317 КАС України підлягає скасуванню.
Судові витрати розподіляються відповідно до ст.139 КАС України, якою передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
Керуючись ст.ст.139, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України задовольнити, рішення  Одеського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2025 року скасувати.
Ухвалити у справі постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії.
Судові витрати за подання апеляційної скарги покласти на Міністерство оборони України.
Постанова суду апеляційної інстанції  набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання судового рішення.

Суддя-доповідач 		А.В. Крусян	
Судді	  	О.А. Шевчук    О.В. Яковлєв