СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2025 року                                  м. Харків                Справа № 913/266/20(913/119/21)  

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Медуниця О.Є., суддя Істоміна О.А., суддя Стойка О.В.,
за участю секретаря судового засідання Гаркуши О.Л.,
представників:
від позивача - Пилип В.М. (у режимі відеоконференції);
від відповідача-2 - Скрипаль О.В. (у режимі відеоконференції);

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу фізичної особи ОСОБА_1 (вх.1956Л/3) на рішення Господарського суду Луганської області від 15.09.2021 (суддя Масловський С.В., повний текст складено 27.09.2021) у справі №913/266/20(913/119/21)
за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська інноваційна компанія", м.Сєвєродонецьк Луганської області,
до відповідачів:
1. ОСОБА_2 , м.Київ,
2. ОСОБА_1 , м.Київ,
3. ОСОБА_3 , м.Вишневе Київської області,
4. ОСОБА_4 , м.Погребище Вінницької області, 
5. ОСОБА_5 , с.Мархалівка Київської області,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на продовження процедури виведення Публічного акціонерного товариства "Український інноваційний банк" з ринку Караченцев А.Ю., м.Київ, 
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Оленерго", с.Петропавлівська Борщагівка Київської області,
про звернення стягнення на предмет застави
у межах справи №913/266/20
за заявою кредитора Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮС-Металл", м.Київ,
до боржника Публічного акціонерного товариства "Українська інноваційна компанія", м.Сєвєродонецьк Луганської області,
про банкрутство

ВСТАНОВИВ:
Публічне акціонерне товариство "Українська інноваційна компанія" (далі - ПАТ "Українська інноваційна компанія") звернулось до Господарського суду Луганської області з позовом до фізичної особи ОСОБА_2 (відповідач-1), фізичної особи ОСОБА_1 (відповідач-2), фізичної особи ОСОБА_3 (відповідач-3), фізичної особи ОСОБА_4 (відповідач-4), фізичної особи ОСОБА_5 (відповідач-5), в якому просить:
1. Поновити строк позовної давності для пред`явлення позову;
2. Звернути стягнення на предмет застави за договором застави №1 від 13.03.2015, а саме:
- автомобіль марки МАЗ, модель 544008, тип - загальний вантажний сідловий тягач-Е, 2008 року випуску, колір - білий, шасі (кузов, рама) № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , зареєстрований Центр ДАІ 8008, дата першої реєстрації 25.01.2012, дата реєстрації - 14.11.2014, заставною вартістю 201 469,17 грн., свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , виданого органом Центр ДАІ 8008 14.11.2014 - зареєстрований 17.09.2016, реєстраційний номер НОМЕР_4 , що належить ОСОБА_2 ;
- автомобіль марки МАЗ, модель 544008, тип - загальний вантажний сідловий тягач-Е, 2008 року випуску, колір - білий, шасі (кузов, рама) № НОМЕР_5 , реєстраційний номер НОМЕР_6 , зареєстрований Центр ДАІ 8008, дата першої реєстрації - 26.01.2012, дата реєстрації - 14.11.2014, заставною вартістю 199 443,33 грн., свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_7 , виданого органом Центр ДАІ 8008 - 14.11.2014, зареєстрований 23.07.2016, реєстраційний номер НОМЕР_8 , що належить ОСОБА_3 ;
- автомобіль марки МАЗ, модель 544008, тип - загальний вантажний сідловий тягач-Е, 2008 року випуску, колір - білий, шасі (кузов, рама) № НОМЕР_9 , реєстраційний номер НОМЕР_10 , зареєстрований Центр ДАІ 8008, дата першої реєстрації - 26.01.2012, дата реєстрації - 14.11.2014, заставною вартістю 184 158,33 грн., свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_11 , виданого органом Центр ДАІ 8008 - 14.11.2014, зареєстрований - 06.10.2016, реєстраційний номер НОМЕР_12 , що належить ОСОБА_4 ;
- напівпричіп марки ППЦ, модель 28, тип - спеціальний напівпричіп, н\пр-цистерна-Е, 1993 року випуску, колір - оранжевий, шасі (кузов, рама) НОМЕР_13 , реєстраційний номер НОМЕР_14 , зареєстрований Центр ДАІ 8008, дата першої реєстрації - 05.06.2012, дата реєстрації - 25.11.2014, заставною вартістю 191 364,17 грн., свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_15 , виданого органом - Центр ДАІ 8008 - 25.11.2014, зареєстрований - 29.04.2016, реєстраційний номер НОМЕР_16 , що належить ОСОБА_5 ;
- напівпричіп марки ППЦ, модель 24.099983, тип - спеціальний напівпричіп, н\пр-цистерна-Е, 2002 року випуску, колір - оранжевий, шасі (кузов, рама) НОМЕР_17 , реєстраційний номер НОМЕР_18 , зареєстрований Центр ДАІ 8008, дата першої реєстрації - 14.02.2013, дата реєстрації - 14.11.2014, заставною вартістю 126 489,17 грн., свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_19 , виданого органом Центр ДАІ 8008- 14.11.2014, зареєстрований 13.11.2015, що належить ОСОБА_1 ,
шляхом продажу предмета застави на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, для задоволення вимог ПАТ "Українська інноваційна компанія" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Оленерго" (далі - ТОВ "Оленерго"; третя особа на стороні відповідача) за кредитним договором №4982 від 20.09.2013 частково в розмірі 1        500        000,00       грн.
Позовні вимоги мотивовані порушенням ТОВ "Оленерго"  зобов`язань за кредитним договором про відкриття відновлювальної кредитної лінії №4982 від 20.09.2013. 

Рішенням Господарського суду Луганської області від 15.09.2021 у справі №913/266/20(913/119/21) позов задоволено повністю. 
В основу рішення покладено наступні висновки суду:
оскільки ТОВ "Оленерго" свій обов`язок щодо повернення кредиту не виконало;
враховуючи наявність укладеного між ПАТ "Український інноваційний банк" (ПАТ "Українська інноваційна компанія") та ТОВ "Оленерго" у забезпечення виконання основного зобов`язання договору застави №1 від 13.03.2015;
приймаючи до уваги, що продаж майна, що є предметом застави, у розглядуваному випадку не припинила заставу, оскільки станом на момент укладення договорів купівлі-продажу транспортних засобів був наявний відповідний запис у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, а реалізація майна відбулась без попередньої письмової згоди заставодержателя, то позивач набув право звернення стягнення на предмет застави. 
При цьому суд першої інстанції виснував, що ПАТ "Українська інноваційна компанія" і ПАТ "Укрінбанк" - це одна юридична особа, а тому позивач набув право звернення на предмет застави. 
Разом з тим Господарський суд Луганської області відмовив у задоволенні заяв ОСОБА_1 , ОСОБА_5 про застосування судом позовної давності. Висновок суду першої інстанції про поважність причин пропуску позовної давності базується на тому, що звернення позивача до Дарницького районного суду м.Києва у червні 2018 (справа №753/12081/18 за позовом ПАТ "Українська інноваційна компанія" до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа: ТОВ "Оленерго", про звернення стягнення на предмет застави за кредитним договором №4982 від 20.03.2013) свідчило, що позивач намагався своєчасно захистити порушене право.   

Не погодившись із означеним рішенням, фізична особа ОСОБА_1 звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, згідно з якою просить скасувати рішення Господарського суду Луганської області від 15.09.2021 у справі №913/266/20(913/119/21) у частині задоволення позовних вимог ПАТ "Українська інноваційна компанія" щодо звернення стягнення на майно фізичної особи ОСОБА_1 - напівпричіп марки ППЦ, модель 24.099983, тип - спеціальний напівпричіп, н/п цистерна-Е, 2002 року випуску, колір - оранжевий, шасі (кузов, рама) НОМЕР_17 , реєстраційний номер НОМЕР_18 , зареєстрований Центр ДАІ 8008, дата першої реєстрації - 14.02.2013, заставною вартістю 126       486,17 грн., свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_19 , виданого органом Центр ДАІ 8008 - 14.11.2014, зареєстрований 13.11.2015.
В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає наступне:
- обставини укладення договору купівлі-продажу транспортного засобу між ТОВ «Оленерго» та ОСОБА_1 підтверджуються довідкою-рахунком. На момент покупки транспортного засобу покупцеві ОСОБА_1 нічого не було відомо про наявність договору застави №1 від 13.03.2015, жодних обтяжень у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна не було, напівпричіп без проблем був знятий з реєстрації та на підставі довідки-рахунку зареєстрований у визначений термін за покупцем Центром ДАІ, тобто ОСОБА_1 є добросовісним набувачем;
- оскільки на час відчуження спірних транспортних засобів у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна були відсутні відомості про обтяження, відсутні підстави вважати збереження сили застави для нового власника;
- вимога позивача про поновлення строку позовної давності не підлягає задоволенню. Так, 18.09.2015 сплинула дата повернення всієї позики за  кредитним договором, а тому строк звернення на предмет застави розпочався 19.09.2015. Отже, строк позовної давності за позовними вимогами сплинув 20.09.2018. Обставини пропуску строку позовної давності, на які посилається позивач, не можна вважати поважними.    

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 31.03.2025 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково; рішення Господарського суду Луганської області від 15.09.2021 у справі №913/266/20(913/119/21) скасовано та ухвалено нове рішення, яким відмовлено в задоволенні позову повністю.

Постановою Верховного Суду від 21.08.2025 касаційну скаргу ПАТ "Українська інноваційна компанія" задоволено частково. Постанову Східного апеляційного господарського суду від 31.03.2025 у справі №913/266/20(913/119/21) скасовано. Справу №913/266/20(913/119/21) передано на новий розгляд до Східного апеляційного господарського суду.
У постанові від 21.08.2025  у цій справі Верховний Суд виснував, що ПАТ "Укрінбанк" та ПАТ "Українська інноваційна компанія" є однією й тією ж юридичною особою з одним й тим самим ідентифікаційним кодом 05839888, а зміни до статуту товариства не є реорганізацією в розумінні банківського законодавства і не впливають на обсяг прав та обов`язків відповідної юридичної особи щодо зобов`язань, які виникли до внесення відповідних змін до її статуту. Отже, такі зміни не спростовують наявність зобов`язань, які виникли за відповідними договорами.
Суд апеляційної інстанції безпідставно не надав належної правової оцінки доводам і доказам, які стосуються обґрунтованості / необґрунтованості позову по суті заявлених ПАТ "Українська інноваційна компанія" позовних вимог, а тому і не здійснив належного апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції та дійшов передчасного висновку про скасування зазначеного рішення.
Під час нового розгляду суду слід звернути увагу на викладене у цій постанові, надати належну правову кваліфікацію спірним правовідносинам, перевірити доводи учасників справи, дати їм належну правову оцінку, і, в залежності від встановленого - ухвалити законне й обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.09.2025 для розгляду апеляційної скарги сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Медуниця О.Є., суддя Істоміна О.А., суддя Стойка О.В.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 12.09.2025, зокрема, відкрито апеляційне провадження з нового розгляду у справі №913/266/20(913/119/21); запропоновано учасникам справи у строк до 29.09.2025 (включно) подати пояснення по суті спору з урахуванням постанови Верховного Суду; призначено розгляд апеляційної скарги фізичної особи ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Луганської області від 15.09.2021 у справі №913/266/20(913/119/21) на 07.10.2025 об 11:30год.

Учасники справи своїм правом не скористались, пояснень по суті розглядуваного спору не надали. 
У судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду 07.10.2025 представник відповідача-2 підтримав вимоги апеляційної скарги з мотивів, що були в ній викладені. Представник позивача проти задоволення вимог апеляційної скарги заперечив, просив оскаржуване рішення залишити без змін.
Інші учасники справи явку повноважних представників у судове засідання не забезпечили, про наявність поважних причин неявки суд завчасно не повідомили. Належне повідомлення останніх про дату, час та місце судового засідання підтверджене матеріалами справи.
Оскільки судом апеляційної інстанції створено всі необхідні умови для реалізації учасниками справи своїх процесуальних прав, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні.

Межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції визначені ст.269 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), відповідно до частини 1 якої суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.
20.09.2013 між Публічним акціонерним товариством "Український інноваційний банк" (далі - ПАТ «Укрінбанк», банк) та ТОВ "Оленерго" (далі - позичальник) укладено кредитний договір №4982 про відкриття відновлювальної кредитної лінії (далі - кредитний договір).
За умовами п.3.1 кредитного договору (у редакції додаткової угоди №12) банк надає позичальнику кредит на умовах мультивалютної відновлювальної кредитної лінії (далі - кредит) з лімітом у розмірі 199 000 000,00 грн. або еквівалент у доларах США по курсу НБУ на дату видачі кредитних коштів, на термін до 18.09.2015 включно, з погашенням у кінцевий термін повернення кредиту.
Відповідно до п.3.2 кредитного договору кредит використовується позичальником на поповнення оборотних коштів. При нецільовому використанні кредиту (його частини) позичальник сплачує банку штраф у розмірі 10% від суми кредиту (його частини), що використано не за цільовим призначенням. 
Позичальник сплачує банку проценти в розмірі 11,25% річних на кредитні кошти, надані в гривні, та 8,8% річних на кредит, наданий в доларах США (абз.1 п.3.4.1 кредитного договору (у редакції додаткової угоди №12)).
Граничним терміном повернення кредиту є 18.09.2015 (п.3.5.1 кредитного договору в редакції додаткової угоди №10). 
За умовами п.3.7.1 кредитного договору (у редакції додаткової угоди №14) забезпеченням виконання зобов`язань позичальника за договором, зокрема, є: 
- майнові права (право вимоги) на нафтопродукти по контракту №18/13 від 19.09.2013, змін до нього від 31.10.2013, змін №4 від 04.03.2013, змін №8 від 16.09.2014 та з урахуванням усіх змін та додатків до нього, що будуть укладені між "Naftex Solutions", LLP та позичальником та самі нафтопродукти в кількості 317884,46 т газу вуглеводного, після набуття права власності на них позичальником, як товари в обороті на суми: 170       543       827,74       євро (еквівалент 4       330       731       806,18 грн.), 127       000       416,64 доларів США (еквівалент 2       977       842       269,17 грн.). Заставна вартість забезпечення в еквіваленті по курсу НБУ станом на 07.04.2015 складає 7       308       574       075,35 грн.;
- застава майнових прав, а саме право вимоги на грошові кошти в сумі 29       231,82 грн., що розміщені фізичною особою ОСОБА_6 на рахунку № НОМЕР_20 , згідно договору банківського вкладу (депозиту) фізичної особи "Щедре літо" №13-10490 від 28.05.2013;
- застава майнових прав, а саме право вимоги на грошові кошти в сумі 1       330       000,00       грн., що розміщені фізичною особою ОСОБА_7 на рахунку № НОМЕР_21 , згідно договору банківського вкладу, укладеного шляхом підписання заяви - договору про розміщення банківського вкладу №14-10053 від 17.01.2014;
- застава майнових прав, а саме право вимоги на грошові кошти в сумі 280       000,00 грн., що розміщені фізичною особою ОСОБА_7 на рахунку № НОМЕР_22 , згідно договору банківського вкладу, укладеного шляхом підписання заяви - договору про розміщення банківського вкладу №14-10457 від 15.04.2014;
- застава майнових прав, а саме право вимоги грошових коштів у сумі 436       430,29       доларів США, що розміщені фізичною особою ОСОБА_8 на рахунку № НОМЕР_23 , згідно договору банківського вкладу "Тільки для своїх", укладеного шляхом підписання заяви - договору про розміщення банківського вкладу №10-1336168 від 20.03.2015;
- право вимоги грошових коштів у сумі 128       882,25 доларів США, що розміщені ОСОБА_8 на рахунку № НОМЕР_24 , згідно договору банківського вкладу "Тільки для своїх", укладеного шляхом підписання заяви - договору про розміщення банківського вкладу №10-1336172 від 20.03.2015;
- застава транспортних засобів у кількості 5 одиниць, що належать позичальнику, заставною вартістю 902       924,17 грн.;
- застава транспортних засобів у кількості 14 одиниць, що належать ОСОБА_6 , заставною вартістю 5       023       473,00 грн.;
- порука ОСОБА_6 як фізичної особи;
- порука ОСОБА_9 як фізичної особи.
Відповідно до п.3.7.1 кредитного договору (у редакції додаткової угоди №14) розпорядження (відчуження) предметом застави можливе лише за письмовою згодою банку. Позичальник здійснює самостійно і за свій рахунок усі дії щодо отримання будь-яких дозволів для оформлення забезпечення кредиту, згідно з вимогами чинного законодавства України, а також для набрання чинності гарантійних документів. Кредит, наданий банком, також забезпечується всім належним позичальнику майном та коштами, на які може бути звернено стягнення в порядку, встановленому законодавством України. 
Сторони за невиконання (неналежне виконання) умов договору несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством України (п.7.1 кредитного договору). 
Згідно з п.7.2 кредитного договору (у редакції додаткової угоди №3) позичальник зобов`язаний відшкодувати всі завдані банку збитки, у тому числі в усіх випадках своєчасного попередження банку про можливе невиконання позичальником зобов`язань за договором. На позичальника покладаються всі ризики від зміни обставин, що впливають на виконання договору, у т.ч. у разі зміни курсів іноземних валют по відношенню до гривні. 
За умовами п.7.3 кредитного договору, у разі порушення строків сплати процентів за кредитом позичальник сплачує банку пеню за кожний день прострочення. Пеня нараховується на суму несплачених (несвоєчасно сплачених) процентів у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується пеня.
Відповідно до п.7.5 кредитного договору, у разі порушення строків сплати комісії за невикористання ліміту кредитної лінії, позичальник сплачує банку пеню за кожний день прострочення. Пеня нараховується на суму несплаченої (несвоєчасно сплаченої) комісії у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується пеня.
Пеня, передбачена пунктами 7.3-7.5 договору, нараховується банком за весь час існування простроченої заборгованості (до моменту виконання простроченого зобов`язання). До розрахунку пені включається день виникнення прострочення зобов`язань і не включається день виконання зобов`язань (погашення заборгованості), із розрахунку кількості днів у році, яка обумовлена договором. 

13.03.2015 між ПАТ "Український інноваційний банк" (далі - заставодержатель) та ТОВ "Оленерго" (далі - заставодавець) укладено договір застави №1 транспортних засобів (далі - договір застави).
За умовами п.1.1 договору застави цей договір забезпечує вимоги заставодержателя, що випливають з умов кредитного договору №4982 про відкриття мультивалютної відновлювальної кредитної лінії від 20.09.2013, додаткової угоди №1 від 26.09.2013, додаткової угоди №2 від 07.11.2013, додаткової угоди №3 від 06.12.2013, додаткової угоди №4 від 16.01.2014, додаткової угоди №5 від 13.02.2014, додаткової угоди №6 від 20.03.2014, додаткової угоди №7 від 26.03.2014, додаткової угоди №8 від 15.04.2014, додаткової угоди №9 від 24.07.2014, додаткової угоди №10 від 18.09.2014, додаткової угоди №10/1 від 18.09.2014, додаткової угоди №11 від 05.02.2015, додаткової угоди №12 від 27.02.2015, враховуючи додаткову угоду №13 до нього від 13.03.2015, (далі по тексту - кредитний договір), та інших додаткових угод до нього, що будуть укладені в майбутньому протягом строку його дії між заставодавцем і заставодержателем.
Відповідно до кредитного договору заставодержатель при виконанні заставодавцем певних його умов, надає завтаводавцю кредит на умовах мультивалютної відновлювальної кредитної лінії з лімітом у розмірі 199       000       000,00 грн. або еквівалент у доларах США по курсу НБУ на дату видачі кредитних коштів, граничним терміном повернення 18.09.2015 включно, зі сплатою 11,25% річних у гривні, та 8,8% річних у доларах США, а також банківські комісії, пеню та штрафи, інші платежі у розмірі і у випадках, передбачених кредитним договором. 
Договір також забезпечує всі можливі збитки, понесені заставодержателем. 
Заставою за цим договором також забезпечуються вимоги щодо сплати заставодавцем інших платежів у розмірах та випадках, передбачених кредитним договором, відшкодування заставодавцем збитків, понесених у зв`язку з невиконанням (неналежним виконанням) ним зобов`язань за кредитним договором та заставодавцем за цим договором, а також забезпечуються вимоги, зазначені у пп.3.2.1 цього договору. 
Згідно з п.1.2 договору застави заставодавець передає в забезпечення виконання умов кредитних договорів та цього договору належні йому на праві власності транспортні засоби, а саме: 
- автомобіль марки МАЗ, модель 544008, тип - загальний вантажний сідловий тягач-Е, 2008 року випуску, колір - білий, шасі (кузов, рама) № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , зареєстрований Центр ДАІ 8008, дата першої реєстрації 25.01.2012, дата реєстрації - 14.11.2014, заставною вартістю 201 469,17 грн., який належить заставодавцю на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , виданого органом Центр ДАІ 8008 14.11.2014;
- автомобіль марки МАЗ, модель 544008, тип - загальний вантажний сідловий тягач-Е, 2008 року випуску, колір - білий, шасі (кузов, рама) № НОМЕР_5 , реєстраційний номер НОМЕР_6 , зареєстрований Центр ДАІ 8008, дата першої реєстрації - 26.01.2012, дата реєстрації - 14.11.2014, заставною вартістю 199 443,33 грн., який належить заставодавцю на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_7 , виданого органом Центр ДАІ 8008 - 14.11.2014;
- автомобіль марки МАЗ, модель 544008, тип - загальний вантажний сідловий тягач-Е, 2008 року випуску, колір - білий, шасі (кузов, рама) № НОМЕР_9 , реєстраційний номер НОМЕР_10 , зареєстрований Центр ДАІ 8008, дата першої реєстрації - 26.01.2012, дата реєстрації - 14.11.2014, заставною вартістю 184 158,33 грн., який належить заставодавцю на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_11 , виданого органом Центр ДАІ 8008 - 14.11.2014;
- напівпричіп марки ППЦ, модель 28, тип - спеціальний напівпричіп, н\пр-цистерна-Е, 1993 року випуску, колір - оранжевий, шасі (кузов, рама) НОМЕР_13 , реєстраційний номер НОМЕР_14 , зареєстрований Центр ДАІ 8008, дата першої реєстрації - 05.06.2012, дата реєстрації - 25.11.2014, заставною вартістю 191 364,17 грн., який належить заставодавцю на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_15 , виданого органом - Центр ДАІ 8008 - 25.11.2014;
- напівпричіп марки ППЦ, модель 24.099983, тип - спеціальний напівпричіп, н\пр-паливоцистерна-Е, 2002 року випуску, колір - оранжевий, шасі (кузов, рама) НОМЕР_17 , реєстраційний номер НОМЕР_18 , зареєстрований Центр ДАІ 8008, дата першої реєстрації - 14.02.2013, дата реєстрації - 14.11.2014, заставною вартістю 126 489,17 грн., який належить заставодавцю на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_19 , виданого органом Центр ДАІ 8008 - 14.11.2014.
Предмет застави/майно знаходиться за адресою: Київська область, м.Бровари, вул.Кутузова, 131. 
Згідно зі Звітом про оцінку майна №24/15-2, складеним 05.03.2015 ТОВ "Центр оцінки власності "ПАРЕТО" (Сертифікат суб`єкта оціночної діяльності №14164/13 від 18.01.2013, виданий Фондом державного майна України), ринкова вартість предмета застави на дату оцінки - 02.03.2015, становить 902 924,17 грн., без ПДВ, а саме предмет застави 1 - 201       469,17 грн., предмет застави 2 - 199       443,33 грн., предмет застави 3 - 184       158,33 грн., предмет застави 4 - 191       364,17 грн., предмет застави 5 - 126       489,17 грн. 
Відповідно до п.2.1 договору застави предмет застави є власністю заставодавця  (третьої особи у цій справі). Згідно з довідкою заставодавця про балансову вартість майна від 13.03.2015, предмет застави обліковується на балансі заставодавця, балансовою вартістю 1       423       480,05 грн.
За домовленістю сторін загальна заставна вартість предмета застави становить 902       924,17       грн. (п.2.2 договору застави).
Згідно з п.2.5 договору застави на строк дії кредитного договору та договору застави майно залишається у володінні та користуванні заставодавця.
Державна реєстрація обтяження (змін умов обтяження) майна здійснюється в порядку, передбаченому чинним законодавством України. Витрати, пов`язані із державною реєстрацією обтяження (змін умов обтяження) майна несе заставодавець (п.2.6 договору застави). 
Відповідно до п.2.7 договору застави наступні застави предмета застави без письмової згоди заставодержателя не дозволяються.
Пунктом 3.1.4 договору застави сторони погодили, що заставодержатель має право звернути стягнення на майно:
якщо у момент настання терміну виконання забезпеченого заставою зобов`язання воно не було виконане (частково або в повному обсязі);
при виникненні у заставодержателя права вимагати дострокового виконання зобов`язання, забезпеченого заставою за цим договором.
За умовами п.3.1.5 договору застави заставодержатель має право, у випадку невиконання чи неналежного виконання заставодавцем своїх зобов`язань за договором застави та/або за кредитним договором, задовольнити свої вимоги за рахунок майна у повному обсязі, враховуючи суму заборгованості за кредитом, проценти, пеню та інші платежі, витрати, пов`язані з примусовим стягненням боргу (виконавчий збір, послуги нотаріуса тощо).
У випадку невиконання чи неналежного виконання зобов`язань, передбачених договором, винна сторона відшкодовує іншій стороні всі завдані у зв`язку з цим збитки. Заставодавець несе відповідальність за надання недостовірної інформації, що стосується майна, у розмірі повної вартості такого майна (п.п.4.1, 4.2 договору застави).
Пунктом 6.1 договору застави погоджено, що, у разі невиконання чи неналежного виконання заставодавцем зобов`язань, передбачених кредитним договором та договором застави, заставодержатель має право задовольнити за рахунок майна свої вимоги у розмірі, визначеному кредитним договором та договором застави в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення,  включаючи відшкодування суми кредиту, процентів за кредитом, пені, штрафу, комісій, збитків, завданих простроченням виконання зобов`язань, витрат, пов`язаних із зверненням стягнення на майно, та його реалізацією (нотаріальні послуги, виконавчий збір тощо).
Відповідно до п.6.2 договору застави задоволення заставодержателем своїх вимог за рахунок майна та звернення стягнення на майно можливе будь-яким способом на розсуд заставодержателя: 6.2.1. на підставі рішення суду; 6.2.2. у позасудовому порядку.
Звернення стягнення на майно здійснюється будь-яким способом на розсуд заставодержателя, що не суперечить чинному законодавству України (за рішенням суду тощо) (п.6.3 договору застави). 
Згідно з п.6.4 договору застави реалізація майна, на яке звернено стягнення, провадиться будь-яким способом у порядку, встановленому чинним законодавством України. 
Початкова ціна майна для його продажу з публічних торгів встановлюється в розмірі ринкової вартості на дату реалізації, але не нижче вартості, що буде визначена, на підставі висновку незалежного експерта - суб`єкта оціночної діяльності, правоздатність якого підтверджена сертифікатом суб`єкта оціночної діяльності. Сторони домовились, що суб`єкт оціночної діяльності визначається заставодержателем (п.6.5 договору застави).
Відповідно до п.7.1 договору застави останній набуває чинності з моменту його підписання сторонами та нотаріального посвідчення і діє до повного виконання заставодавцем зобов`язань за кредитним договором та за цим договором.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 09.03.2016 у справі №911/343/16 порушено провадження у справі про банкрутство ТОВ "Оленерго".
Ухвалою Господарського суду Київської області від 04.08.2016 у справі №911/343/16 визнані грошові вимоги ПАТ "Укрінбанк" до ТОВ "Оленерго" в розмірі 205 650 374,58 грн., з яких 162       789 225,26 грн. - заборгованість за кредитом; 11       205 691,67 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом, які нараховані за період з 20.09.2013 по 21.02.2016 з врахуванням їх часткової сплати боржником; 30       371 334,37 грн. - пеня за порушення строків сплати кредиту, яку нараховано за період з 21.09.2015 по 21.02.2016; 1       284       123,28       грн. - пеня за порушення строків сплати відсотків за користування кредитом, яку нараховано за період з 11.09.2015 по 21.02.2016.
Господарським судом Київської області у справі №911/343/16 встановлено факт неналежного виконання боржником зобов`язань за кредитним договором №4982 від 20.09.2013 та, відповідно, наявність у боржника перед банком заборгованості за договором на загальну суму 205 650 374,58 грн.

13.07.2016 наглядовою радою ПАТ «Український інноваційний банк» ініційовано проведення позачергових загальних зборів акціонерів, на яких прийнято рішення про перейменування ПАТ «Український інноваційний банк» на ПАТ «Укрінком», змінено місцезнаходження акціонерного товариства, затверджено нову редакцію його статуту, змінено види діяльності товариства за Класифікацією видів економічної діяльності (виключено «діяльність комерційних банків», за КВЕД 64.19) та призначено голову правління і членів правління.
Державна реєстрація відповідних змін до установчих документів банку була проведена цього ж дня приватним нотаріусом (реєстраційна дія №10741050132038947).
Відповідно до пункту 1.1 статуту акціонерного товариства у редакції від 13.07.2016 ПАТ «Укрінком» продовжує свою діяльність на підставі цього статуту шляхом зміни найменування з ПАТ «Український інноваційний банк» на ПАТ «Укрінком», яке є правонаступником всіх прав та обов`язків ПАТ «Український інноваційний банк».
Крім того, рішенням позачергових загальних зборів акціонерів ПАТ «Укрінком» від 28.03.2017 змінено назву акціонерного товариства на ПАТ «Українська інноваційна компанія», реєстрація здійснена 03.04.2017 за №10701200000007396.
Згідно з пунктом 1.1 статуту акціонерного товариства у редакції від 18.03.2017 ПАТ «Українська інноваційна компанія» продовжує свою діяльність на підставі цього статуту шляхом зміни найменування з ПАТ «Укрінком» на ПАТ «Українська інноваційна компанія», яке є набувачем всіх прав та обов`язків ПАТ «Укрінком» та ПАТ «Український інноваційний банк».

Судова колегія звертає увагу на те, що питання наявності або відсутності у ПАТ «Українська інноваційна компанія» прав кредитора у спірних правовідносинах є вирішеним. Так, безпосередньо у постанові від 21.08.2025 у справі №913/266/20(913/119/21) Верховний Суд зробив висновок, що ПАТ "Укрінбанк" та ПАТ "Українська інноваційна компанія" є однією й тією ж юридичною особою з одним й тим самим ідентифікаційним кодом 05839888, а зміни до статуту товариства не є реорганізацією в розумінні банківського законодавства і не впливають на обсяг прав та обов`язків відповідної юридичної особи щодо зобов`язань, які виникли до внесення відповідних змін до її статуту. Отже, такі зміни не спростовують наявність зобов`язань, які виникли за відповідними договорами. 
У силу приписів ч.5 ст.310 ГПК України висновки суду касаційної інстанції, у зв`язку з якими скасовано судові рішення, є обов`язковими для суду першої чи апеляційної інстанції під час нового розгляду справи.

Як убачається з інформації, наданої регіональним сервісним центром МВС України в Київській області №31/10-2253 від 15.05.2018 (а.с.92, т.1), станом на 10.05.2018 автомобілі, передані в заставу, зареєстровані за наступними особами: 
- автомобіль марки МАЗ, модель 544008, номер шасі № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 - зареєстрований 17.09.2016, реєстраційний номер НОМЕР_25 , належить ОСОБА_2 ;
- автомобіль марки МАЗ, модель 544008, номер шасі № НОМЕР_5 , реєстраційний номер НОМЕР_6 , зареєстрований 23.07.2016, належить Півчуку Володимиру Олександровичу;
- автомобіль марки МАЗ, модель 544008, номер шасі № НОМЕР_9 , реєстраційний номер НОМЕР_10 , зареєстрований 06.10.2016, реєстраційний номер НОМЕР_12 , належить Герасічкіну Валерію Олександровичу;
- напівпричіп марки ППЦ, модель 28, номер шасі НОМЕР_13 , реєстраційний номер НОМЕР_14 , зареєстровано 29.04.2016, реєстраційний номер НОМЕР_16 , належить Грецькому Володимиру Петровичу;
- напівпричіп марки ППЦ, модель 24.099983, номер шасі НОМЕР_17 , реєстраційний номер НОМЕР_18 , зареєстровано 13.11.2015, належить Головань Сергію Олександровичу.
Таким чином заставне майно, в тому числі напівпричіп марки ППЦ, модель 24.099983, номер шасі НОМЕР_17 , реєстраційний номер НОМЕР_18 з 13.11.2015  було відчужене заставодавцем (третью особою у цій справі) та зареєстроване за другим відповідачем з 13.11.2015року.
Судова колегія враховує наступне.
Згідно з положеннями ст.ст.2, 4, 5 ГПК України, ст.ст.15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) підставою для захисту цивільного права чи охоронюваного законом інтересу є його порушення, невизнання чи оспорення. Тому задоволення судом позову можливе лише за умови доведення позивачем обставин щодо наявності у нього відповідного права (охоронюваного законом інтересу), а також порушення (невизнання, оспорення) зазначеного права відповідачем з урахуванням належності обраного способу судового захисту. 
Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
Водночас, невиконання зобов`язання або виконання його з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, є порушеннями зобов`язання, що зумовлюють настання правових наслідків, встановлених договором або законом: зміни умов зобов`язання, сплати неустойки, зокрема пені, тощо (ст.ст.549, 610, 611 ЦК України).
Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
У силу приписів ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін  проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів (ч.2 ст.1056-1 ЦК України).
Статтею 1049 ЦК України унормовано, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором (ч.1). Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором (ч.2). Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (ч.3).

Відповідно до ч.4 ст.75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Як зазначалося вище за текстом постанови, ухвалою Господарського суду Київської області від 04.08.2016 у справі №911/343/16 визнані грошові вимоги ПАТ "Укрінбанк" до ТОВ "Оленерго" у розмірі 205       650       374,58 грн., з яких 162       789 225,26 грн. - заборгованість за кредитом; 11       205 691,67 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом, які нараховані за період з 20.09.2013 по 21.02.2016 з урахуванням їх часткової сплати боржником; 30       371 334,37 грн. - пеня за порушення строків сплати кредиту, яку нараховано за період з 21.09.2015 по 21.02.2016; 1       284 123,28 грн. - пеня за порушення строків сплати відсотків за користування кредитом, яку нараховано за період з 11.09.2015 по 21.02.2016.
При розгляді справи №911/343/16 Господарським судом Київської області встановлено, що ПАТ "Укрінбанк" належними та допустимими доказами довело факт неналежного виконання боржником (ТОВ "Оленерго") зобов`язань за кредитним договором №4982 від 20.09.2013 та, відповідно, наявність у боржника перед банком заборгованості за договором на загальну суму 205       650 374,58 грн., яка зокрема підтверджена випискою по рахунку ТОВ "Оленерго" №29096001114009 за період з 19.09.2013 по 21.02.2016 щодо виконання ПAT "Укрінбанк" зобов`язань за кредитним договором щодо надання боржнику грошових коштів.
Господарським судом Київської області, разом з іншим, установлено, що в забезпечення виконання основного зобов`язання, яке виникло на підставі кредитного договору №4982 від 20.09.2013, між ПАТ "Український інноваційний банк" (заставодержатель за договором) та ТОВ "Оленерго" (заставодавець за договором) 13.03.2015 був укладений договір застави №1.
Відтак, у силу приписів ч.4 ст.75 ГПК України обставини наявності заборгованості ТОВ «Оленерго» перед ПАТ "Український інноваційний банк" не підлягають повторному доведенню.  

Згідно зі ст.572 ЦК України, яка кореспондується зі ст.1 Закону України «Про заставу», у силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).
Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду (ст.1 Закону України «Про заставу»).
Відповідно до ст.17 Закону України «Про заставу» заставодавець зберігає право розпорядження заставленим майном, якщо інше не передбачено законом чи договором. Заставодавець може відчужувати заставлене майно тільки за згодою заставодержателя.
Статтею 589 ЦК України унормовано, що, у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави (ч.1). За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку з пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором (ч.2).
Відповідно до ч.ч.1-2 ст.590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною 1 ст.20 Закону України «Про заставу» унормовано, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.
Статтею 27 означеного Закону унормовано, що застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави,       переходять у власність іншої особи.
Правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна визначає Закон України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень".
Відповідно до ч.3 ст.9 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: 1) обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; 2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна.
Згідно зі ст.10 означеного Закону, у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388  ЦК  України за  умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень (ч.1). У разі передачі рухомого майна в забезпечення боржником, який не мав на це права, таке забезпечення є чинним, якщо в Державному реєстрі немає відомостей про попереднє обтяження відповідного рухомого майна (ч.2). Обтяжувач, права якого порушені внаслідок дій боржника, визначених цією статтею, вправі вимагати від боржника відшкодування завданих збитків (ч.3).
Системний аналіз ч.3 ст.9, ч.1 ст.10 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", ч.1 ст.27 Закону України «Про заставу» дозволяє зробити висновок, що у разі відчуження предмета обтяження боржником без згоди обтяжувача, обтяження рухомого майна, що є предметом обтяження, зберігає свою силу для нового власника (покупця) в разі, якщо воно зареєстроване в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна. Покупець може бути добросовісним набувачем лише за умови, якщо на момент укладення договору купівлі-продажу транспортного засобу був відсутній відповідний запис в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна. Відчуження майна, що є предметом застави, без припинення обтяжень, не припиняє заставу, а тому вона зберігає чинність при переході права власності на предмет застави до іншої особи, тобто на неї може бути звернено стягнення з підстав, передбачених ст.ст.25, 26 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень". Подібні правові висновки викладені в постанові Верховного Суду від 04.04.2018 у справі №522/11377/13-ц, на яку доречно послався суд першої інстанції за змістом оскаржуваного рішення, а також у постановах Верховного Суду від 31.08.2022 у справі №450/2613/18, від 20.07.2022 у справі №661/3425/19, від 07.04.2022 у справі №635/2129/16-ц. 
Як убачається з листа Регіонального сервісного центру МВС в Київській області №31/10-2253 від 15.05.2018, транспортні засоби, що були передані в заставу, зареєстровані за наступними особами - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 .
Доказів наявності попередньої письмової згоди заставодержателя на реалізацію майна матеріали справи не містять.
За змістом апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає про те, що він є добросовісним набувачем майна, оскільки на момент покупки транспортного засобу у ТОВ «Оленерго» покупцеві ОСОБА_1 нічого не було відомо про наявність договору застави №1 від 13.03.2015, жодних обтяжень у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна не було, напівпричіп без жодних проблем був знятий з реєстрації та на підставі довідки-рахунку зареєстрований у визначений термін за покупцем Центром ДАІ 8046.
Однак, означені твердження скаржника про добросовісність набувача транспортного засобу є необґрунтованими у зв`язку із наступним.
До матеріалів справи додано Витяг про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна №46567220 від 13.03.2015, з якого випливає, що державним реєстратором Державного підприємства "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України Біленькою Є.В., за погодженням з обтяжувачем - ПАТ «Український інноваційний банк» 13.03.2015 (тобто, у день укладення договору застави №1 транспортних засобів) зареєстроване обтяження рухомого майна на підставі договору застави №1 від 13.03.2015, укладеного між ПАТ «Український інноваційний банк» та ТОВ "Оленерго"(а.с.89-90, т.1). 
Отже, станом на дату реєстрації (13.11.2015) транспортного засобу (напівпричіп марки ППЦ, модель 24.099983, тип - спеціальний напівпричіп, н\пр-цистерна - Е, 2002 року випуску, колір - оранжевий, шасі (кузов, рама) НОМЕР_17 ) за ОСОБА_1 , в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна був наявний відповідний запис про заставу спірного майна. Означене свідчить про те, що ОСОБА_1 не може вважатися добросовісним набувачем транспортного засобу.
З огляду на наведене, судова колегія погоджується з висновком Господарського суду Луганської області про те, що станом на момент звернення ПАТ "Українська інноваційна компанія" до суду з розглядуваним позовом застава транспортних засобів зберегла свою чинність при переході права власності на предмет застави до інших осіб. 
Відтак, враховуючи неналежне виконання позичальником (ТОВ "Оленерго") зобов`язань за кредитним договором, місцевий господарський суд правильно виснував, що позивач набув права звернення стягнення на предмет застави автотранспортних засобів. 
Означене свідчить про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог ПАТ "Українська інноваційна компанія".  

Під час розгляду справи Господарським судом Луганської області відповідачі-2, 5 заперечили проти наявності підстав для поновлення ПАТ "Українська інноваційна компанія" строку позовної давності для пред`явлення позову.
Господарський суд Луганської області за результатами розгляду справи дійшов висновку про поважність причин пропуску позивачем строку позовної давності, у задоволенні заяв ОСОБА_1 та ОСОБА_5 про застосування судом позовної давності відмовив.
За змістом апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає про те, що вимога позивача про поновлення строку позовної давності не підлягає задоволенню, а суд за змістом оскаржуваного рішення дійшов помилкового висновку про поважність причин пропуску строку позовної давності, з огляду на наступне. 18.09.2015 сплинула дата повернення всієї позики по кредитному договору, а тому строк звернення на предмет застави розпочався 19.09.2015. Отже, строк позовної давності по даним вимогам сплинув 20.09.2018. Обставини пропуску строку позовної давності, на які посилається ПАТ "Українська інноваційна компанія", не можна визнати поважними.   
Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України).
У силу приписів ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Відповідно до ч.ч.3-5 ст.267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Як зазначалося вище за текстом постанови, за умовами укладеного між ПАТ "Український інноваційний банк" та ТОВ "Оленерго" кредитного договору кінцевим терміном повернення позичальником кредиту є 18.09.2015. Отже, починаючи з 19.09.2015, позичальник мав обов`язок незалежно від пред`явлення вимоги позивачем повернути заборгованість за договором та позивач мав право звернути стягнення на предмет застави.
Судова колегія приймає як обґрунтовані доводи суду першої інстанції про те, що справа №753/12081/18 (за позовом ПАТ "Українська інноваційна компанія", поданим у червні 2018, до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа: ТОВ "Оленерго", про звернення стягнення на предмет застави за кредитним договором №4982 від 20.03.2013) знаходилась у провадженні Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду тривалий час (ухвала про залишення касаційної скарги без руху від 25.01.2019; ухвала про відкриття касаційного провадження від 12.04.2019; постанова від 03.12.2020), внаслідок чого ПАТ «Українська інноваційна компанія» мало обґрунтовані сподівання щодо вирішення справи по суті. Звернення ПАТ «Українська інноваційна компанія» до Дарницького районного суду м.Києва у червні 2018 (справа №753/12081/18) хоча і не перервало позовну давність, однак свідчило про те, що позивач намагався своєчасно захистити порушене право. 

Разом з тим, суд апеляційної інстанції враховує, що заставодавець (ТОВ «Оленерго») у порушення положень законодавства про заставу здійснив відчуження транспортних засобів, що встановлено вище за текстом постанови. Про відповідні порушення та про належність транспортних засобів відповідачам у справі №913/266/20(913/119/21) ПАТ "Українська інноваційна компанія" дізналося після отримання від Регіонального сервісного центру МВС України в Київській області інформації згідно з листом №31/10-2253 від 15.05.2018, тобто лише за чотири місяці до спливу строку позовної давності.  

Крім того Східний апеляційний господарський суд приймає до уваги сукупність наступних обставин, на які посилається ПАТ "Українська інноваційна компанія" за змістом позовної заяви. 
24.12.2015 Правлінням НБУ було прийнято постанову №934 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Укрінбанк" до категорії неплатоспроможних" та Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №239 від 24.12.2015 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Укрінбанк" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку".
22.03.2016 Правлінням НБУ на підставі пропозиції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо відкликання банківської ліцензії та ліквідації ПАТ "Укрінбанк" винесено постанову №180 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Укрінбанк".
Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №385 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "Укрінбанк" та делегування повноважень ліквідатора банку".
Постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 16.03.2016 по справі №826/1162/16 визнано протиправними та скасовані Постанова Правління НБУ №934 "Про віднесення ПАТ "Укрінбанк" до категорії неплатоспроможних" та Рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №239 від 24.12.2015 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Укрінбанк" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку".
Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 14.04.2016 по справі №826/1162/16 апеляційні скарги НБУ та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.03.2016 у справі №826/1162/16 залишені без задоволення, постанова Окружного адміністративного суду міста Києва залишена без змін.
Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 31.08.2016 по справі №826/1162/16 постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.03.2016 по справі №826/1162/16 та ухвалу Київського адміністративного суду від 14.04.2016 залишено без змін.
Постановою Верховного Суду України від 24.10.2017 по справі №826/1162/16 постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.03.2016, ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 14.04.2016 та ухвалу Вищого адміністративного суду України від 31.08.2016 скасовано та ухвалено нове рішення. У задоволенні позову ОСОБА_10 відмовлено.
Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.04.2016 у справі №826/5325/16 визнані протиправними та скасовані Постанова Правління НБУ №180 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Укрінбанк" та рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №385 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "Укрінбанк" та делегування повноважень ліквідатора банку".
Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 13.07.2016 постанова Окружного адміністративного суду м.Києва по справі №826/5325/16 від 29.04.2016 залишена без змін.
Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 23.11.2016 по справі №826/5325/16 постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 29.04.2016 по справі №826/5325/16 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 13.07.2016 по справі №826/5325/16 залишено без змін.
Постановою окружного адміністративного суду м.Києва у справі №826/14033/17 від 14.12.2017, залишеною без змін постановою Окружного адміністративного суду від 14.12.2019 та постановою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 09.08.2019 позов ПАТ "Українська інноваційна компанія" до НБУ, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб задоволено, визнано протиправною та скасовано постанову Правління НБУ №934 від 24.12.2015 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Укрінбанк" до категорії неплатоспроможних", визнано протиправним та скасовано рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №239 від 24.12.2015 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Укрінбанк" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку".
Отже, Правління НБУ у межах визначеної законом компетенції прийняло щодо Банка, зокрема, постанову від 24.12.2015 №934 про віднесення до категорії неплатоспроможних і від 22.03.2016 №180 про відкликання банківської ліценції та ліквідацію, а виконавча дирекція Фонду - рішення від 24.12.2015 №239 про затвердження тимчасової адміністрації та від 22.03.2016 №385 про початок процедури ліквідації. Однак зазначені постанови Правління НБУ та рішення Фонду скасовано судовими рішеннями у справах №826/5325/16 і №826/14033/17, які набрали законної сили, є чинними та обов`язковими до виконання.
Відсутність належного законодавчого регулювання (порядку "відновлення" банківської ліцензії у випадку скасування судовим рішенням відповідних рішень НБУ та Фонду, спрямованих на здійснення процедури виведення банка з ринку) та невжиття державним органом (НБУ) відповідних заходів призвело до правової невизначеності як щодо статусу ПАТ "Український інноваційний банк" (нова назва - ПАТ "Українська інноваційна компанія"), так і щодо визначення органу/суб`єкта, наділеного повноваженнями на управління такою юридичною особою. 
Означене, за висновками судової колегії, не могло не вплинути на можливість захисту своїх прав ПАТ "Український інноваційний банк" (нова назва - ПАТ "Українська інноваційна компанія") в судовому порядку. Підприємство фактично було позбавлене можливості стягувати заборгованість з боржників ПАТ "Укрінбанк".  

Враховуючи вищевикладене, Східний апеляційний господарський суд дійшов висновку про поважність причин пропуску ПАТ "Українська інноваційна компанія" строку позовної давності, про що також  зазначив суд першої інстанції. 
Судова колегія відхиляє посилання апелянта на висновки, зроблені Східним апеляційним господарським судом у справі №913/266/20(910/17168/19), щодо неповажності обставин пропуску ПАТ «Українська інноваційна компанія» строку позовної давності. 
Відповідно до ч.ч.5, 6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Відповідно до ч.4 ст.236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
За таких обставин, посилання апелянта на висновки суду апеляційної інстанції в іншій справі, зроблені за результатом оцінки наявних у матеріалах справи доказів за своїм внутрішнім переконанням, колегія суддів не вважає належними аргументами, що могли б бути підставою для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України". Зокрема, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.
Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
У цій справі апелянтові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах. 
Відтак, враховуючи, що апеляційний господарський суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, які (доводи і вимоги апеляційної скарги) у даному випадку не підтверджують ухвалення оскаржуваного рішення із порушеннями, визначеними ст.277 ГПК України в якості підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення, а підстав для виходу за межі апеляційних доводів і вимог у порядку ч.4 ст.269 цього Кодексу апеляційним судом встановлено не було, апеляційна скарга відповідача-2 підлягає залишенню без задоволення, оскаржуване рішення - без змін.
Керуючись ст.ст.129, 269, 270, 273, 275, 276, 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу фізичної особи ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Луганської області від 15.09.2021 у справі №913/266/20(913/119/21) залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення. Порядок і строки оскарження визначені ст.ст.287-289 Господарського процесуального кодексу України.
Повна постанова складена 20.10.2025.

Головуючий суддя                                                                                          О.Є. Медуниця
          
Суддя                                                                                                               О.А. Істоміна  

Суддя                                                                                                       О.В. Стойка