ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7956/25 Справа № 243/5561/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Сидоренко І. О. Суддя у 2-й інстанції - Новікова  Г. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2025 року                                                         
        Дніпровський апеляційний суд в складі колегії:
судді-доповідача: Новікової Г.В. 
суддів: Гапонова А.В., Никифоряка Л.П.,

розглянувши у письмовому провадженні без виклику сторін в м. Дніпро апеляційну скаргу представника  ОСОБА_1 - адвоката Білоконь Р.А. на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 23 травня 2025 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «бізнес позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

В липні 2024 року ТОВ «Бізнес Позика» звернулось до суду із зазначеним вище позовом, який обґрунтовувало тим, що 24.05.2021 року ОСОБА_1 уклала з ТОВ«БІЗНЕС ПОЗИКА» Договір про надання кредиту №318231-КС-001. Договір був укладений в електронній формі, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» і Правилами про надання споживчих кредитів ТОВ «БІЗПОЗИКА», через Особистий кабінет Позичальника на сайті Кредитодавця - https://my.bizpozyka.com/. Укладення Договору підтверджується візуальною формою послідовності дій, щодо укладення електронного Договору про надання кредиту №318231-КС-001 від 24.05.2021 року.
Відповідно до п.1 Договору, Кредитодавець надає Позичальникові кредит у розмірі 20000,00 грн., строком на 16 тижнів - до 13.09.2021 року, на умовах сплати процентів за користування кредитом у розмірі 0,77501351% в день (фіксована ставка).
Станом на дату подання позовної заяви, заборгованість відповідача перед позивачем за Договором про надання кредиту №318231-КС-001 складає - 35 629,40 грн., а саме: заборгованість за отриманим та неповернутим кредитом - 19 700,00 грн.; заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами - 15 004,40 грн.; заборгованість за нарахованою та несплаченою комісією за видачу кредиту - 925,00 грн.
Просили стягнути із  ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №318231-КС-001 від 24.05.2021 року в розмірі 35 629,40 грн., а також судові витрати по справі у сумі 2422,40 грн.
Заочним рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 23 травня 2025 року позовні вимоги ТОВ «Бізнес Позика» задоволено: стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивача заборгованість за кредитним договором №318231-КС-001 з яких: заборгованість за отриманим та неповернутим кредитом - 19 700,00 грн., заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами - 15 004,40 грн., заборгованість за нарахованою та несплаченою комісією за видачу кредиту - 925,00 грн., а всього заборгованість у розмірі 35 629,40 грн. Також стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422,40 грн.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача заборгованості за договором надання кредиту у розмірі 35 629,40 та сплаченого судового збору у розмірі 2 422,40 грн. в повному обсязі. 
В обґрунтування посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
Звернув увагу, що до моменту звернення з даною апеляційною скаргою - відповідачу не надсилалось копії позовної заяви з додатками, судом не визначено порядок та не встановлені строки для подання відзиву, також не визначено строки та порядок для вчинення інших дій сторін по справі, як це зазначено відповідними нормами ЦПК України, тобто відповідач фактично не маючи можливості ознайомитись з матеріалами справи та доводами викладеними в позовній заяві був позбавлений низки процесуальних прав, як сторони у справі. 
Враховуючи наведене, суд першої інстанції, розглядаючи справу та ухвалюючи 23.05.2025 року повторне заочне рішення у зазначеній справі, фактично знехтував обов`язком всебічного та повного розгляду та вивчення всіх обставин, помилково прийняв до уваги докази, що явно суперечать фактичним обставинам справи, а також своїми діями позбавив відповідача (апелянта) процесуального права на ознайомлення з матеріалом позовної заяви, подання відзиву на позов та ін.
Висновки суду І інстанції щодо правильності визначеного розміру заборгованості за тілом кредиту в розмірі 19700,00 (початковий розмір - 20000,00 грн.) не підтверджені, адже сам позивач вказує та підтверджує це документально - Довідкою ТОВ «Платежі он-лайн» ТМ Platon 4700, що відповідачкою 14.06.2024 року здійснено перерахування коштів в погашення частини заборгованості в розмірі 4700,00 грн. Судом не враховано, що розмір заборгованості, згідно розрахунку позивача, по тілу кредиту, після цієї транзакції відповідачки - майже не змінився, що явно викликає сумніви у правильності розрахунку, та відповідно його належності як доказу.
Зазначає, що розрахунок заборгованості, на який посилається позивач, не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані банком в позовній заяві, а, отже, не є належним доказом наявності заборгованості. У розрахунку заборгованості зазначено, що розмір заборгованості за наданим кредитом складає 35629,40 грн. і вказана сума заявлена до стягнення. Проте, будь-яких доказів видачі кредитних коштів, підвищення (збільшення) кредитного ліміту до матеріалів справи позивачем надано не було.
Представником Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» надано відзив на апеляційну скаргу, в якому просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Вважає, що всі доводи та аргументи, наведені в апеляційній скарзі, не можуть розглядатись в якості можливих підстав для скасування судом апеляційної інстанції рішення суду першої інстанції - адже в апеляційній скарзі не наводиться належних та допустимих доказів (в розумінні норм ЦПК України), а також належних правових підстав, які б спростовували висновки суду першої інстанції, викладені в рішенні.
В даній справі як і в багатьох інших подібних справах, відповідачі заперечують факт укладення договору та отримання кредиту. Якби відповідач дійсно не укладала кредитний договір №318231-КС-001 та не отримувала кредит на свій картковий рахунок № НОМЕР_1 відкритий в банку, то ці обставини дуже легко спростовуються належними та допустимими доказами.
Разом з позовом було надано позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, яка підписана особисто ОСОБА_1 .. В першому абзаці першої сторінки позовної заяви ОСОБА_1 пише: «Між мною, ОСОБА_1 та ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» було укладено кредитний договір №318231-КС-001». Вважаємо, що якщо ОСОБА_1 визнає, що укладала з ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» кредитний договір №318231-КС-001», то ці обставини не підлягають доказуванню в даній справі.
14.01.2022 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №3071 про стягнення з ОСОБА_1 суму заборгованості у розмірі 35629,40 грн. за кредитним договором №318231 - КС-001 від 24.05.2021 року, укладеним з ТОВ «Бізнес позика». Рішення не оскаржувалось та набрало законної сили 10.07.2023 року.
При реєстрації та входу в особистий кабінет позичальника при укладенні Кредитного договору №318231-КС-001, відповідачем було використано фінансовий номер телефону НОМЕР_2 , що підтверджується Візуальною формою послідовності дій, щодо укладення електронного договору №318231-КС-001. Саме на цей номер телефону НОМЕР_2 було відправлено одноразовий ідентифікатор «G-6563», яким було підписано Кредитний договір №318231-КС-001, що підтверджується Візуальною формою послідовності дій, щодо укладення електронного договору. Під час укладення кредитного договору, відповідача не обмежували в часі з його ознайомленням. Відповідач мав можливість детально декілька разів ознайомитись з усіма умовами кредитного договору і прийняти усвідомлене рішення про його укладання. Після укладення кредитного договору №318231-КС-001, він разом з правилами надання споживчих кредитів ТОВ «БІЗПОЗИКА» був відправлений відповідачу на його електронну пошту babuskinaolesa82@gmail.com та розміщений в особистому кабінеті клієнта для перегляду та скачування в цілодобовому режимі без обмежень, що підтверджується паперовою копією веб-сторінки з електронної пошти info@bizpozyka.com (надаємо) та візуальною формою послідовності дій, щодо укладення електронного договору №318231-КС-001. Тому, твердження відповідача про начебто не укладення договору не заслуговують на увагу, оскільки відповідач отримав свій примірник кредитного договору та правил одразу після укладення.
ТОВ «БІЗПОЗИКА» видало кредит відповідачу на її власний картковий рахунок № НОМЕР_1 відкритий в АТ КБ «Приватбанк». Картковий рахунок № НОМЕР_1 відкритий в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» досі належить відповідачу, що підтверджується скріншотом з мобільного застосунку «Приват24», за допомогою якого представник позивача намагався здійснити переказ на картковий рахунок № НОМЕР_1 відкритий в АТ КБ «ПРИВАТБАНК».
Що стосується самого розрахунку, то нарахування відсотків здійснювалось чітко в межах дії кредитного договору №318231-КС-001. Договір укладено з 24.05.2021 року по 13.09.2021 року. З розрахунку заборгованості вбачається, що відсотки також нараховувались з 24.05.2021 року по 13.09.2021 року, тобто чітко в термін дії кредитного договору.
Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.
Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Згідно із ч. 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.
У ч.1 ст. 369 ЦПК України зазначено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Зважаючи, що по даній справі ціна позову становить 35 629,4 грн., тобто менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб і справа не відноситься до справи, яка не підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення сторін.
Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги відповідно до статті 367 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що ТОВ «Бізнес Позика» довела належними та допустимими доказами укладення сторонами кредитного договору та отримання ОСОБА_1 кредитних коштів зі сплатою процентів за їх користуванням. 
Такий висновок відповідає встановленим обставинам та нормам матеріального і процесуального права. 
Судом першої інстанції встановлено, 24.05.2021 року ОСОБА_1 уклала з ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «БІЗНЕС ПОЗИКА» в електронній формі через Особистий кабінет Позичальника на сайті Кредитодавця - https://my.bizpozyka.com/. Договір про надання кредиту №318231-КС-001.
Відповідно до п.1 Договору, Кредитодавець надає Позичальникові кредит у розмірі 20000,00 грн., строком на 16 тижнів - до 13.09.2021 року, на умовах сплати процентів за користування кредитом у розмірі 0,77501351% в день (фіксована ставка).
Також, 24.05.2021 року позивач через партнера АТ «ТАСКОМБАНК» (ТМ ТАС PAY) з яким укладено договір №83 від 11.11.2020р. про організацію взаємодії при переказі коштів фізичним особам, видав відповідачу кредит у розмірі 20 000,00 грн., на картковий рахунок № НОМЕР_1 вказаний відповідачем в своєму особистому кабінеті на сайті Кредитодавця - https://my.bizpozyka.com, що підтверджується витягом з анкети клієнта, квитанцією АТ «ТАСКОМБАНК» (ТМ ТАС PAY) від 24.05.2021 року, та листом АТ «ТАСКОМБАНК» від 25.06.2024 року.
Відповідач в рахунок погашення заборгованості за кредитом сплатила суму - 4 700,00 грн. Згідно довідок ТОВ «Платежі онлайн» ТМ Platon від 14.06.2024 (графа «Опис») це була оплата кредиту згідно договору №3024002141.
Відповідно до розрахунку заборгованості та довідки про стан заборгованості, станом на 12.07.2024 року за договором №318231-КС-001 утворилась заборгованість у розмірі 35 629,40 грн. з яких заборгованість за отриманим та неповернутим кредитом - 19 700 грн.; заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами - 15 004,40 грн.; заборгованість за нарахованою та несплаченою комісією за видачу кредиту - 925 грн.
Відповідно до свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_3 від 08.01.2025, виданого Березнівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , змінила 08.01.2025 року прізвище на « ОСОБА_3 », прізвище, власне ім`я, по батькові після державної реєстрації зміни імені: ОСОБА_3 .
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України).
В силу частини першої статті 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Із положень статті 11 Закону «Про електронну комерцію» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) слідує, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана, зокрема, шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону.
Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (стаття 12 Закону №675-VIII).
В силу пункту 6 частини першої статті 3 Закону №675-VIII, електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Частиною першою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання частини другої статті 1054 ЦК України), позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
У частині першій статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимогвідповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина перша статті 612 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів.
За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів.
Такий договір має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами.
Сторони вправі укласти кредитний договір у електронній формі шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Цей договір скріплюється електронним підписом сторін і прирівнюється до письмового договору.
Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору.
Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором.
Зобов`язання має виконуватися належним чином, у тому числі відповідно до умов договору та вимог закону.
Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам.
Зібрані у справі докази вказують нате, що ТОВ «Бізнес Позика» і ОСОБА_1 уклали в електронній формі кредитний договір, який підписаний відповідачем електронним підписом у вигляді одноразового ідентифікатора (одноразового пароля), направленого ТОВ «Бізнес Позика» на її телефонний номер.
Отже, ТОВ «Бізнес Позика» і ОСОБА_1 у письмовій формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору, зокрема, щодо розміру кредиту, порядку його надання та повернення, розміру комісії, строку кредитування, порядку нарахування та сплати процентів, прав і обов`язків сторін, відповідальності за порушення умов договору тощо.
При цьому, спірний договір в судовому порядку не оскаржувався, не визнавався недійсним, тобто, в силу положень статті 204 ЦК України, діє презумпція правомірності указаного правочину.
Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу отримання відповідачем кредитних коштів за договором відхиляються судом, як безпідставні, оскільки спростовуються наявними в матеріалах справи документами, зокрема  квитанцією АТ «ТАСКОМБАНК» (ТМ ТАС PAY) від 24.05.2021 року, та листом АТ «ТАСКОМБАНК» від  25.06.2024 року.
Разом з тим, слід звернути увагу на те, що відповідачем не надано до суду першої інстанції і апеляційного суду належних і допустимих доказів того, що відповідні кредитні кошти не були отримані відповідачем або зараховані на його особистий рахунок у банку.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Частиною другою статті 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Відповідно до положень частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Таким чином, системний аналіз матеріалів справи, зокрема, зазначених вище довідок про перерахування коштів в сукупності з іншими доказами, дають підстави для висновку, що позивачем надані суду належні та допустимі докази отримання таких коштів відповідачем за кредитним договором № 318231-КС-001 від 24 травня 2021 року та часткове повернення відповідачем кредитних коштів в результаті чого утворилась заборгованість у загальному розмірі 35 629,40 грн.
Інші доводи, наведені в обґрунтування апеляційної скарги, зокрема і ті, які стосується процесуальних дій, не можуть бути підставою для зміни чи скасування правильного по суті рішення суду першої інстанції.
Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню щодо відсотків, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального права.
Апеляційний суд враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Апеляційним судом не встановлено порушення або неправильне застосування судом першої інстанції при розгляді цієї справи норм матеріального чи процесуального права та невідповідності висновків суду обставинами справи, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та стягування рішення суду з відмовою у задоволенні позовних вимог немає.
З огляду на те, що апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін, підстав для відшкодування, зміни або перерозподілу судових витрат у відповідності до ст.141 ЦПК України не має.
Відповідно до частини 3 статі 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, ціна позову у яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Так як ціна позову складає 35 629,40 грн. що менше двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то судове рішення не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст.368, 369, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника  ОСОБА_1 - адвоката Білоконь Р.А. залишити без задоволення.
Рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 23 травня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді: