Номер провадження: 22-ц/813/5648/25 
Справа № 496/6835/24
Головуючий у першій інстанції Горяєв І.М.
Доповідач Погорєлова С. О.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.11.2025 року                                                                 м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: Погорєлової С.О. 
суддів: Таварткіладзе О.М., Сєвєрової Є.С.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, на рішення Біляївського районного суду Одеської області, постановлене під головуванням судді Горяєва І.М. 21 березня 2025 року у м. Біляївка Одеської області, -

встановила:

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачки, в якому просив зменшити розмір аліментів, стягуваних на підставі судового наказу Біляївського районного суду Одеської області від 19.09.2018 року, та стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , на утримання їх спільної неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/8 частини від усіх видів заробітку (доходу) від дня винесення рішення та щомісяця до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Свої вимоги ОСОБА_1 мотивував тим, що сторони з 02.06.2007 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано за рішенням суду від 30.10.2018 року. Від шлюбу у сторін народилась спільна дитина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом із відповідачем. 19.09.2018 року з ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно. Таким чином, починаючи з 29.08.2018 року, у позивача щомісячно накопичується заборгованість, яка на момент вересня 2024 року становить 213128,65 грн. Через нестабільну економічну ситуацію в країні у позивача відсутній регулярний дохід, він офіційно не працює, та довідкою ОК-5 від 27.09.2024 року підтверджено відсутність доходу. Крім того, з 20.12.2019 року ОСОБА_1 здійснює догляд за ОСОБА_4 , яка є його бабусею. У 2020 році позивач почав вести спільне господарство зі своєю цивільною дружиною, ОСОБА_5 , яка має дитину ОСОБА_6 . ІНФОРМАЦІЯ_2 у позивача з його цивільною дружиною ОСОБА_5 народився син, ОСОБА_7 . Наразі на утримані позивача знаходиться троє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та бабуся ОСОБА_4 . 
Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 21.03.2025 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без задоволення.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.
Апеляційна скарга обґрунтована тими самими обставинами, що і позовна заява. Так, апелянт зазначає, що офіційно не працює, останній запис в трудовій книжці серії НОМЕР_1 про звільнення за власним бажанням датований 17.08.2010 року, довідкою ОК-5 від 27.09.2024 року підтверджено відсутність доходів у останнього. Окрім того, ОСОБА_1 стверджує, що з 20.12.2019 року він здійснює догляд за ОСОБА_4 , яка є його бабусею. У 2020 році апелянт почав вести спільне господарство зі своєю цивільною дружиною ОСОБА_5 , яка має дитину ОСОБА_6 . ОСОБА_5 до 2020 року самостійно виховувала доньку та була матір`ю-одиначкою. ІНФОРМАЦІЯ_2 у позивача з його цивільною дружиною народився син - ОСОБА_7 .
Заслухавши суддю-доповідача, здійснивши розгляд апеляційної скарги в письмовому провадженні, дослідивши наведені в ній доводи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. 
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи.
У ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Згідно ч. 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Згідно ст. ст. 150, 180 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
Згідно з положеннями ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Частина 3 ст. 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Частиною 1 ст. 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.
Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
У постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
З матеріалів справи вбачається, що 19.09.2018 року видано судовий наказ по справі № 496/3648/18 про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно (а.с. 9).
Згідно розрахунку заборгованості по аліментах від 07.10.2024 року, позивачу нараховано заборгованість по аліментам у розмірі 213128,65 грн., підлягаючих сплаті по виконавчому документу, виданому на виконання судового наказу у справі №496/3648/18, виданого 22.03.2019 року Біляївським районним судом Одеської області (а.с. 23-24).
Позивачем надано квитанції про сплату аліментів за виконавчим провадженням (а.с. 24-28).
30.08.2024 року був зареєстрований шлюб між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 від 30.08.2024 року (а.с. 20 зворотній аркуш). Від вказаного шлюбу народилась дитина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 (а.с. 20).
ОСОБА_1 у позовній заяві також посилається на те, що з 20.12.2019 року він здійснював догляд за ОСОБА_4 , яка є його бабусею, та отримував грошову компенсацію за надання соціальних послуг у розмірі 268,40 грн. щомісячно, що підтверджується довідкою про отримання допомоги № 500 від 25.09.2024 року (а.с. 13 зворотній аркуш).
Також, позивачем надано довідку з Пенсійного фонду України, з якої вбачається відсутність у ОСОБА_1 офіційних доходів протягом 2023-2024 років, та копію трудової книжки (а.с. 10-13).
Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.
При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного, і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.
Подібний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 14.12.2022 року у справі № 727/1599/22 (провадження № 61-7814св22), від 10.10.2023 року у справі № № 682/2454/22 (провадження № 61-10748св23), та інших.
У даному випадку, колегією суддів встановлено, що змінився сімейний стан ОСОБА_1 , підтвердженням чого є народження від іншого шлюбу сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а також відбулась зміна матеріального стану, доказом чого є довідка Пенсійного фонду ОК-5 від 27.09.2024 року, згідно якої офіційні доходи у позивача протягом 2023-2024 років були відсутні. На підставі викладеного, колегія суддів доходить висновку про те, що вказані обставини, у своїй сукупності, є підставою для зменшення розміру стягуваних з ОСОБА_1 аліментів на утримання доньки з 1/4 на 1/5 частин.
Одночасно, безпідставними та такими, що не мають правового значення для розгляду справи, є доводи позовної заяви та апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що на його утриманні знаходиться дитина дружини від першого шлюбу ОСОБА_6 , оскільки згідно свідоцтва про народження, ОСОБА_6 має батька, ОСОБА_8 , та мати ОСОБА_5 , і саме на вказаних осіб законом покладений обов`язок матеріально утримувати та забезпечувати їх спільну дитину. Наявність у дружини позивача доньки від першого шлюбу не може бути підставою для зменшення розміру аліментів на утримання дитини позивача.
Що стосується доводів ОСОБА_1 про те, що на його утриманні також знаходиться бабуся ОСОБА_4 , також є необгрунтованими, оскільки з наявної у матеріалах справи довідки про отримання допомоги № 500 від 25.09.2024 року вбачається, що позивач отримував грошову компенсацію за надання соціальних послуг у вигляді догляду за особою похилого віку у розмірі 268,40 грн. лише у період з 20.12.2019 року по 31.12.2022 року, і доказів того, що ОСОБА_1 надавалась така допомога станом на день звернення із позовом до суду, матеріали справи не містять.
Враховуючи те, що позивач є працездатною особою та не надав доказів наявності у нього поганого стану здоров`я, який би позбавив позивача можливості працювати, колегія суддів вважає доведеною можливість ОСОБА_1 сплачувати аліменти на користь доньки у розмірі 1/5 частини від його доходів.
При вищевказаних обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не у повному обсязі визначився із юридичною природою спірних правовідносин і законом, що їх регулює, у зв`язку із чим рішення Біляївського районного суду Одеської області від 21.03.2025 року підлягає скасуванню із ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 376, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -
постановила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Рішення Біляївського районного суду Одеської області від 21 березня 2025 року - скасувати.
Ухвалити нове судове рішення.
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів - задовольнити частково.
Зменшити розмір аліментів, що стягуються на підставі судового наказу Біляївського районного суду Одеської області від 19.09.2018 року у справі № 496/3648/18 та стягувати з ОСОБА_1 ( НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_5 ) аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/5 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати набрання судовим рішенням законної сили, та до досягнення дитиною повноліття.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає за винятками, передбаченими п. 2 «а» - 2 «г» ч. 3 ст. 389 ЦПК України.
Повний текст постанови складено 17 листопада 2025 року.
                                       
Судді Одеського
апеляційного суду                                                С.О. Погорєлова

       Є.С. Сєвєрова

       О.М. Таварткіладзе