ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
15 жовтня 2025 року
м. Київ
 
справа № 203/7152/24
провадження № 61-3848св25
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: 
судді-доповідача - Ситнік О. М.,
суддів: Ігнатенка В. М., Карпенко С. О., Сердюка В. В., Фаловської І. М.
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника Акціонерного товариства «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» - адвоката Сопружинської Таїсії Петрівни на постанову Дніпровського апеляційного суду від 11 березня 2025 року в складі колегії суддів                   Никифоряка Л. П., Новікової Г. В., Гапонова А. В.,
 
в справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Верхньодніпровського відділу державної виконавчої служби у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), заінтересована особа - Акціонерне товариство «Об`єднана гірничо-хімічна компанія», та
 
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст скарги
У грудні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою, в якій просила визнати неправомірною постанову державного виконавця Верхньодніпровського відділу державної виконавчої служби у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі - Верхньодніпровський ВДВС)                    Ковальової Ю. О. про зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 від 27 листопада 2024 року; зобов`язати державного виконавця поновити вчинення виконавчих дій у вказаному виконавчому провадженні.
Зазначала, що рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська                      від 27 травня 2022 року в справі № 203/2164/21, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 27 вересня 2023 року та постановою Верховного Суду від 31 жовтня 2024 року, стягнуто з Акціонерного товариства «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» в особі філії «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» Акціонерного товариства «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» (далі - АТ «Об`єднана гірничо-хімічна компанія») на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 18 травня 2021 року до 27 травня 2022 року включно у загальному розмірі 627 402,24 грн.
На виконання вказаного рішення Кіровським районним судом                                         м. Дніпропетровська 13 червня 2022 року видано виконавчий лист                                   № 203/2164/21. 18 липня 2022 року головним державним виконавцем Вільногірського відділу державної виконавчої служби у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (далі - Вільногірський ВДВС) Ткачовим В. В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1 на підставі вказаного виконавчого листа.
08 травня 2023 року начальником відділу Вільногірського ВДВС Ткачовим В. В. винесено постанову про передачу виконавчого провадження № НОМЕР_1 до Верхньодніпровського ВДВС. 
26 червня 2023 року головним державним виконавцем Верхньодніпровського ВДВС Ганюковою А. В. прийнято виконавче провадження № НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа № 203/2164/21.
27 листопада 2024 року головним державним виконавцем Верхньодніпровського ВДВС Ковальовою Ю. О. винесено постанову про зупинення вчинення виконавчих дій з підстав того, що відповідно до наказу Фонду державного майна України від 08 червня 2018 року № 761 на підставі розпорядження Кабінету Міністрів України від 10 травня 2018 року № 358-р «Про приватизації у 2018 році» прийнято рішення про приватизацію державного пакета акції АТ «Об`єднана гірничо-хімічна компанія», структурним підрозділом якого є філія «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» АТ «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» та яку включено до переліку об`єктів великої приватизації державної власності (розпорядження Кабінету Міністрів України                        від 16 січня 2019 року № 36-р).
Скаржник вважала, що під час винесення оскаржуваної постанови державним виконавцем не враховано, що 08 жовтня 2024 року в системі онлайн аукціонів «Прозорро»/«Продажі» було оприлюднено Протокол про результати електронного аукціону № LPE001-UA-20240719-99204 про успішну приватизацію державного пакета акцій розміром 100 % статутного капіталу АТ «Об`єднана гірничо- хімічна компанія». Також не враховано, що 11 жовтня 2024 року Кабінет Міністрів України ухвалив рішення про продаж державного пакету акцій                           АТ «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» за результатами аукціону з продажу об`єкта великої приватизації. Відповідне розпорядження Кабінету Міністрів України «Про приватизацію пакета акцій акціонерного товариства «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» шляхом викупу» від 11 жовтня 2024 року № 1010-р оприлюднено на офіційному сайті Кабінету Міністрів України. Крім того, на день винесення оскаржуваної постанови було оприлюднено договір купівлі-продажу об`єкта великої приватизації-пакета акцій у кількості 1 944 000 000 штук простих іменних акцій, що становить 100 відсотків статутного капіталу АТ «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» (код ЄДРПОУ 36716128), за результатами електронного аукціону з умовами від 19 листопада 2024 року № 217.
За наведених обставин заявниця вважала, що станом на 27 листопада 2024 року у головного державного виконавця були відсутні підстави для винесення оскаржуваної постанови про зупинення вчинення виконавчих дій на підставі пункту 12 частини першої статті 34 Закону України від 02 червня 2016 року                       № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII), оскільки на цю дату вже завершився процес великої приватизації боржника - АТ «Об`єднана гірничо-хімічна компанія».
Короткий зміст рішень судів першої, апеляційної інстанцій
06 січня 2025 року ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська в задоволенні скарги відмовлено.
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що 27 листопада 2024 року державним виконавцем Верхньодніпровського ВДВС Ковальовою Ю. О. на підставі пункту 12 частини першої статті 34, статті 35 Закону № 1404-VIII винесено постанову про зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 у зв`язку з обставинами, що зумовлюють обов`язкове зупинення виконавчих дій, а саме включення АТ «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» до переліку об`єктів великої приватизації державної власності.                       08 жовтня 2024 року оприлюднено Протокол про результати електронного аукціону № LPE001-UA-20240719-99204 про успішну приватизацію державного пакета акцій розміром 100 % статутного капіталу АТ «Об`єднана гірничо- хімічна компанія». 11 жовтня 2024 року Кабінет Міністрів України ухвалив рішення про продаж державного пакета акцій АТ «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» за результатами аукціону з продажу об`єкта великої приватизації. Відповідне розпорядження Кабінету Міністрів України «Про приватизацію пакета акцій акціонерного товариства «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» шляхом викупу» від 11 жовтня 2024 року № 1010-р оприлюднено на офіційному сайті Кабінету Міністрів України. Також було оприлюднено договір купівлі-продажу об`єкта великої приватизації-пакета акцій у кількості 1 944 000 000 штук простих іменних акцій, що становить 100 % статутного капіталу АТ «Об`єднана гірничо-хімічна компанія», за результатами електронного аукціону з умовами від 19 листопада 2024 року № 217. Відповідно до частини сьомої статті 35 Закону № 1404-VIII у випадку, передбаченому пунктом 12 частини першої статті 34 цього Закону, виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій до закінчення однорічного строку з дня завершення приватизації або до припинення приватизації відповідного об`єкта приватизації. Тобто в державного виконавця станом на дату розгляду справи відсутні підстави для поновлення виконавчого провадження. Враховуючи встановлені обставини, які підтверджені дослідженими доказами, державний виконавець довела перед судом вчинення нею дій на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначений Законом № 1404-VIII, та нею правомірно вчинено дії щодо винесеної постанови від 27 листопада 2024 року про зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні                                   № НОМЕР_1, а тому в задоволенні скарги слід відмовити.
11 березня 2025 року постановою Дніпровського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу Кіровського районного суду                     м. Дніпропетровська від 06 січня 2025 року скасовано. Скаргу ОСОБА_1 задоволено.
Визнано неправомірною постанову головного державного виконавця Верхньодніпровського ВДВС Ковальової Ю. О. від 27 листопада 2024 року про зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа № 203/2164/22, виданого 13 червня 2022 року про стягнення з АТ «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» на користь ОСОБА_1 середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу в розмірі 627 402,24 грн.
Зобов`язано головного державного виконавця Верхньодніпровського ВДВС Ковальову Ю. О. або іншу посадову особу Верхньодніпровського ВДВС поновити вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа № 203/2164/22, виданого 13 червня 2022 року про стягнення з АТ «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» на користь ОСОБА_1 середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу в розмірі 627 402,24 грн.
Апеляційний суд мотивував висновки тим, що в контексті статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод                              від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) майном є заробітна плата, а також присуджені судом виплати. Неспроможність державних органів надати заявнику майно, присуджене йому згідно з остаточним рішенням суду становить втручання, несумісне з гарантіями, закріпленими в пункті 1 статті 1 Першого протоколу.Пункт 12 частини першої статті 34 Закону № 1404-VIIIвизначає, що виконавець зупиняє виконавчі дії у разі включення державних підприємств або пакетів акцій (часток) господарських товариств до переліку об`єктів малої або великої приватизації, що підлягають приватизації. Проте із наведеної норми не є зрозумілим, у якому випадку зупиняються виконавчі дії - у разі включення кредитора, чи все ж таки боржника до переліку об`єктів приватизації; чи є підставами для зупинення те, що підприємство вже було включено до цього перелікуна час відкриття виконавчого провадження. Крім того, стаття 35 Закону № 1404-VIII містить строки (терміни) зупинення виконавчих дій, зокрема «У випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону, виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій до виключення боржника з реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості відповідно до Закону України «6. Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення». У разі поновлення виконавчого провадження, зупиненого на підставі пункту 10 частини першої статті 34 цього Закону, виконавче провадження повторному зупиненню з цих підстав не підлягає (за кожним кредитором, який є стягувачем у відповідному виконавчому провадженні); 7. У випадку, передбаченому пунктом 13 частини першої статті 34 цього Закону, виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій на період дії обставин, визначених статтею 2-1 Закону України «Про деякі питання заборгованості підприємств оборонно-промислового комплексу - учасників Державного концерну «Укроборонпром» та забезпечення їх стабільного розвитку»; 8. У випадку, передбаченому пунктом 14 частини першої статті 34 цього Закону, виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій на період дії обставин, визначених статтею 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств». Водночас строки зупинення виконавчого провадження на підставі пункту 12 частини першої статті 34 Закону нічим не врегульовані. З огляду на викладене втручання держави у право на мирне володіння майном у цьомувипадку не можна вважати цілком законним та є непропорційним меті втручання, якою, вочевидь є запобігання знецінення активів підприємств, що підлягають приватизації, що не було враховано державним виконавцем під часвинесення оскаржуваної постанови.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
25 березня 2025 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга
представника Акціонерного товариства «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» - адвоката Сопружинської Т. П. на постанову Дніпровського апеляційного суду
від 11 березня 2025 року, в якій вона просить її скасувати, ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 січня 2025 року залишити в силі.
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
Касаційну скаргу мотивовано тим, що зміст оскаржуваної постанови апеляційного суду не відповідає вимогам статті 265 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України, зокрема в ній не викладено аргументи відзиву на апеляційну скаргу. 
Конституційний Суд України розглядає справу щодо конституційності пункту 12 частини першої статті 34 Закону № 1404-VIII, а тому висновок суду про неконституційність цієї норми права шкодить загальним інтересам судової практики та суспільства в цілому.
Пунктом 12 частини першої статті 34Закону № 1404-VIII чітко передбачено, що виконавче провадження зупиняється у випадку включення єдиного майнового комплексу боржника (а не стягувача) - державного або комунального підприємства, пакета акцій (часток) у розмірі більше 50 відсотків статутного капіталу боржника - господарського товариства до переліку об`єктів малої або великої приватизації, що підлягають приватизації. Стаття 35 Закону № 1404-VIII містить строки (терміни) зупинення виконавчих дійна підставі пункту 12 частини першої статті 34 Закону № 1404-VIII - до закінчення однорічного строку з дня завершення приватизації або до припинення приватизації відповідного об`єкта приватизації. Тобто ці питання мають чітке правове регулювання, що спростовує доводи апеляційного суду. 
Висновок суду першої інстанції про законність дій державного виконавця щодо зупинення виконавчого провадження є обґрунтованим, адже на момент розгляду справи судами у державного виконавця відсутні підстави для поновлення виконавчого провадження, процес приватизації АТ «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» не завершено. 
Суд апеляційної інстанції не застосував висновок Великої Палати Верховного Суду в постанові від 07 грудня 2022 року в справі № 908/1525/16 про те, що увипадку включення підприємства до переліку об`єктів, що підлягають приватизації, на таку юридичну особу (державне підприємство) не поширюються гарантії виконання державою судового рішення згідно з частиною другою статті 4 Закону України від 05 червня 2012 року № 4901-VI «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень». Кредитор вправі задовольнити свої вимоги за рахунок активів боржника у виконавчому провадженні з урахуванням особливостей приватизації такого підприємства.
Позиція інших учасників справи 
У відзиві на касаційну скаргу ОСОБА_1 зазначає, що обов`язком держави є забезпечення виконання остаточного рішення, тому, беручи до уваги тривалу дію зупинення вчинення виконавчих дій, відсутність правової визначеності щодо настання подій, з якими пов`язано відновлення виконавчих дій, а також сумніви щодо існування легітимної мети такого зупинення, пункт 12 частини першої статті 34 Закону № 1404-VIII є таким, що не відповідає Конституції України (суперечить статтям 8, частині другій статті 19, частинам першій, другій статті 55, пункту 9 частини другої статті 129, частинам першій, другій статті 129-1 Конституції України. Апеляційний суд правильно вирішив справу без застосування цієї норми, а застосовував норми Конституції України як норми прямої дії з урахуванням юридичної позиції, викладеної у підпункті 5.1 пункту 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 28 серпня 2020 року № 10-р/2020, та практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) щодо права особи на доступ до суду в аспекті розуміння обов`язку держави щодо забезпечення виконання судового рішення, постановленого проти держави та державних підприємств. Відповідно до частини шостої статті 10 ЦПК України якщо суд доходить висновку, що закон чи інший правовий акт суперечить Конституції України, суд не застосовує такий закон чи інший правовий акт, а застосовує норми Конституції України як норми прямої дії. Унаслідок затягування виконання судового рішення вона позбавлена можливості отримати гроші на виконання судового рішення про поновлення на роботі протягом майже 3 років. 
Апеляційний суд правомірно не прийняв до уваги відзив на апеляційну скаргу, поданий після закінчення строку на його подання. 
Постанова апеляційного суду виконана у повному обсязі, тому клопотання заявника про зупинення її виконання є зловживанням процесуальними правами. 
Орієнтовний розрахунок витрат на професійну правничу допомогу у Верховному Суді становить 10 000,00 грн. 
Обставини справи № 908/1525/16, яку розглянула Велика Палата Верховного Суду в постанові від 07 грудня 2022 року, неподібні обставинам цієї справи. В окремо заявленому клопотанні  ОСОБА_1 просила закрити касаційне провадження на підставі частини першої статті 396 ЦПК України. 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
27 травня 2022 року рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська в справі № 203/2164/21, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 27 вересня 2023 року і постановою Верховного Суду                   від 31 жовтня 2024 року, стягнуто з АТ «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 18 травня 2021 року до 27 травня 2022 року включно у загальному розмірі 627 402,24 грн.
На виконання вищевказаного рішення Кіровським районним судом                                 м. Дніпропетровська 13 червня 2022 року видано виконавчий лист                                     № 203/2164/21.
18 липня 2022 року державним виконавцем Вільногірського ВДВС                          Ткачовим В. В. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження                         № НОМЕР_1.
21 липня 2022 року державним виконавцем Вільногірського ВДВС                          Ткачовим В. В. винесена постанова про зупинення вчинення виконавчих дій у зв`язку з тим, що АТ «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» (код ЄДРПОУ 36716128) включено до переліку об`єктів великої приватизації державної власності (розпорядження Кабінету Міністрів України від 16 січня 2019 року                         № 36-р). 
08 травня 2023 року на виконання наказу Міністра юстиції України Дениса Малюськи від 10 березня 2023року № 933/5 «Про відділи державної виконавчої служби у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)» виконавче провадження № НОМЕР_1 передано з Вільногірського ВДВС до Верхньодніпровського ВДВС.
26 червня 2023 року державним виконавцем Верхньодніпровського ВДВС Ганюковою А. В. було винесено постанову про прийняття виконавчого провадження № НОМЕР_1.
25 листопада 2024 року державним виконавцем винесено постанову про скасування виконавчої дії, а саме постанови про зупинення вчинення виконавчих дій від 21 липня 2022 року.
27 листопада 2024 року державним виконавцем Верхньодніпровського ВДВС Ковальовою Ю. О. на підставі пункту 12 частини першої статті 34, статті 35 Закону № 1404-VIII винесено постанову про зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 у зв`язку з обставинами, що зумовлюють обов`язкове зупинення виконавчих дій, а саме включення                         АТ «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» до переліку об`єктів великої приватизації державної власності.
Позиція Верховного Суду
Касаційне провадження в справі відкрито відповідно до пункту 2 частини першої статті 389  ЦПК України. 
Згідно з пунктом 2 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку. 
 
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права (частина друга статті 389 ЦПК України). 
 
Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише у межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду вивчив матеріали справи, перевірив доводи касаційної скарги, відзиву та виснував, що касаційну скаргу необхідно задовольнити частково, з огляду на таке. 
Мотиви, якими керується Верховний Суд, та застосовані норми права 
Відповідно до статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди.
 
Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.
 
За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.
 
Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру (стаття 6 Конвенції).
 
Поняття «суд, встановлений законом» стосується не лише правової основи існування суду, але й дотримання ним норм, які регулюють його діяльність (пункт 24 рішення ЄСПЛ від 20 липня 2006 року в справі «Сокуренко і Стригун проти України», заяви № 29458/04 та № 29465/04).
 
Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.
 
Суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції.
 
За вимогами частини першої статті 18 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.
 
З метою якісної та чіткої роботи судової системи міжнародним і національним законодавством передбачено принцип спеціалізації судів.
 
Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних і юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.
 
Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства - цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне.
 
Право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожний із процесуальних кодексів встановлює обмеження щодо кола питань, які можна вирішити у межах відповідних судових процедур. Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом людини на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу.
В абзаці першому частини першої статті 19 ЦПК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб (частина перша статті 287 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС) України).
 
Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (стаття 447 ЦПК України).
 
Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції (частина перша статті 448 ЦПК України).
 
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
 
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 лютого 2019 року в справі № 808/2265/16 (провадження № 11-1334апп18) зроблено висновок, що закон не передбачає порядку розгляду скарг на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої службиабо приватного виконавця під час виконання зведеного виконавчого провадження, у якому об`єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій. Оскільки законодавством, чинним як на час виникнення спірних відносин так і на час касаційного перегляду справи, не врегульовано порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання зведеного виконавчого провадження, в якому об`єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій, Велика Палата Верховного Суду вважає, що під час вирішення питання про належність справи за позовом Підприємства до юрисдикції адміністративного суду, суд апеляційної інстанції мав застосувати частину першу статті 181 чинного на той час КАС України та розглядати справу за правилами адміністративного судочинства. 
 
Висновок про поширення юрисдикції адміністративного суду на спори щодо судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання зведеного виконавчого провадження, в якому об`єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій, містить постанова Великої Палати Верховного Суду від 14 березня 2018  року в справі № 660/612/16-ц. 
 
У пунктах 27-31 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 червня                       2019 року в справі № 911/100/18 (провадження № 12-60гс19) зазначено, що  згідно з правилами адміністративного судочинства щодо особливостей провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця за частиною першою статті 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду з позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб. 
 
Також порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби встановлено Законом                    № 1404-VIII, згідно із частиною першою статті 74 якого рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Відповідно до статті 30 Закону № 1404-VIII, якою врегульовано особливості виконання кількох рішень у разі надходження на виконання кількох виконавчих документів щодо одного боржника, виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється державним виконавцем, який відкрив перше виконавче провадження щодо такого боржника, у межах зведеного виконавчого провадження. Виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється приватним виконавцем у межах зведеного виконавчого провадження. 
 
Водночас законодавство не передбачає порядку розгляду скарг на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання зведеного виконавчого провадження, в якому об`єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій. 
 
Велика Палата Верховного Суду наголосила на тому, що саме в таких випадках (оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання зведеного виконавчого провадження, в якому об`єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій) згідно з частиною першою статті 287 КАС України відповідні спори відносяться до юрисдикції адміністративних судів та підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства. Подібний правовий висновок викладено, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду                                       від 14 березня 2018 року в справі № 660/612/16-ц (провадження № 14-19цс18), від 12 вересня 2018 року в справі № 906/530/17 (провадження № 12-213гс18), від 17 жовтня 2018 року в справах № 927/395/13 (провадження № 12-189гс18), № 5028/16/2/2012 (провадження № 12-192гс18), від 05 грудня 2018 року в справі № 904/7326/17 (провадження № 12-197гс18), від 13 лютого 2019 року в справі              № 808/2265/16 (провадження № 11-1334апп18) та від 10 квітня 2019 року в справі № 908/2520/16 (провадження № 12-30гс19).
 
Відповідно до матеріалів справи постановою головного державного виконавця Верхньодніпровського ВДВС Ковальовою Ю. О. від 25 листопада 2024 року виконавче провадження № НОМЕР_1 (з примусового виконання виконавчого листа № 203/2164/22, виданого 13 червня 2022 року про стягнення з                                 АТ «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» на користь ОСОБА_1 середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу в розмірі 627 402,24 грн) приєднано до зведеного виконавчого провадження № НОМЕР_2 стосовно боржника -                     АТ «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» (а. с. 56). 
 
Тобто виконавче провадження № НОМЕР_1 зупинено у межах зведеного виконавчого провадження № НОМЕР_2. 
 
Відповідно до інформації про виконавче провадження № НОМЕР_2 (а. с. 121) до зведеного виконавчого провадження входять такі провадження № №:  НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5, НОМЕР_6, НОМЕР_7, НОМЕР_8, НОМЕР_9, НОМЕР_13, НОМЕР_14, НОМЕР_1, НОМЕР_15, НОМЕР_16, НОМЕР_17, НОМЕР_18, НОМЕР_12, НОМЕР_11, НОМЕР_10, НОМЕР_23, НОМЕР_24, НОМЕР_25, НОМЕР_26, НОМЕР_27, НОМЕР_22, НОМЕР_21, НОМЕР_20, НОМЕР_19, НОМЕР_29, НОМЕР_30, НОМЕР_31, НОМЕР_32, НОМЕР_28. 
 
Однак матеріали справи не містять інформації про те, виконання яких судових рішень (цивільного, адміністративного, господарського, кримінального судочинства) стосуються зазначені вище об`єднані виконавчі провадження.
 
Встановлення таких обставин є вирішальним для забезпечення конвенційної вимоги розгляду справи «судом, встановленим законом» з урахуванням того, що оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання зведеного виконавчого провадження, у якому об`єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій, підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства, 
 
Поза увагою апеляційного суду залишилось те, що суди перевіряють дотримання судом першої інстанції правил юрисдикції незалежно від наявності відповідних доводів у заяві, відзиві, скарзі; у випадку встановлення порушення правил юрисдикції судом першої інстанції суд апеляційної інстанції закриває провадження у справі повністю або у відповідній частині позовних вимог. 
Суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (пункт 1 частини першої                            статті 255 ЦПК України).
 
Юрисдикційність спору в цій справі апеляційний суд не перевірив, тому Верховний Суд скасовує постанову апеляційного суду поза межами доводів касаційної скарги відповідно до частини другої статті 414 ЦПК України з передачею справи на новий апеляційний розгляд. 
 
Доводи касаційної скарги та відзиву на неї Касаційний цивільний суд у складі  Верховного Суду не досліджує, оскільки в цій справі не підтверджено, що для перегляду цивільний суд є судом, встановленим законом.
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 411, частиною другою статті 414 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги (частина третя статті 400 ЦПК України).
 
Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів касаційної скарги (частина друга статті 414 ЦПК України).
 
За таких обставин, касаційну скаргу слід задовольнити частково, постанову апеляційного суду - скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. 
 
Стосовно клопотання про закриття касаційного провадження
ОСОБА_1 просить закрити касаційне провадження на підставі частини першої статті 396 ЦПК України, посилаючись на те, що обставини справи                          № 908/1525/16, яку розглянула Велика Палата Верховного Суду в постанові                     від 07 грудня 2022 року та на яку посилається заявник у касаційній скарзі, неподібні обставинам цієї справи. 
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 396 ЦПК України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу судом встановлено, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.
Наведена підстава закриття касаційного провадження стосується тих судових рішень, які оскаржені до Верховного Суду на підставі пункту 1 абзацу першого частини другої статті 389 ЦПК України, тобто судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої статті 389 ЦПК України (рішеньсуду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанов суду апеляційної інстанції), у випадку, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду. 
Натомість у цій справі оскаржуються судові рішення, визначені пунктом 2 частини першої статті 389 ЦПК України.  
Згідно з пунктом 2 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.
У пункті 27 частини першої статті 353 ЦПК України передбачено, що окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо розгляду скарг на дії (бездіяльність) органів державної виконавчої служби, приватного виконавця.
Відповідно до абзацу 2 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Тобто право на касаційне оскарження судових рішень у справі за скаргами на дії державного виконавця існує без залежності від таких підстав оскарження судових рішень, як, зокрема, незастосування апеляційним судом висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду. Таке касаційне оскарження допускається на загальних підставах, передбачених абзацом другим частини другої статті 389 ЦПК                    України - неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права (висновки Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в складі Верховного Суду в постанові від 05 травня 2025 року в справі № 176/1715/23 (провадження № 61-13883сво24)).
Заявник у касаційній скарзі посилається на те, що суд апеляційної інстанції не застосував висновок Великої Палати Верховного Суду в постанові від 07 грудня 2022 року в справі № 908/1525/16, але такі посилання наведені в частині обґрунтування неправильногозастосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а не як підстава касаційного оскарження, яка у розумінні пункту 5 частини першої статті 396 ЦПК України може припинитися після відкриття провадження. 
У задоволенні клопотання про закриття касаційного провадження необхідно відмовити. 
 
Щодо заяви про повернення судового збору
АТ «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» просить повернути сплачений під час подання касаційної скарги судовий збір у розмірі 1 937,92 грн, посилаючись на те, що відповідно до пункту 19 частини другої статті 3 Закону України                                від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» (далі - Закон про судовий збір) судовий збір не справляється за подання апеляційної та касаційної скарг на ухвалу суду, постановлену за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, або приватного виконавця під час виконання судового рішення.
Заява підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України). 
Касаційна скарга подана АТ «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» 24 березня 2025 року.
Станом на 24 березня 2025 року уже набрав чинності (з 14 листопада 2024 року) Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про судовий збір» у зв`язку з Рішенням Конституційного Суду України від 13 травня 2024 року                         № 6-р(II)/2024 щодо забезпечення принципу обов`язковості судового рішення», яким частину другу статті 3 Закону про судовий збір викладено в новій редакції, пунктом 19 якої передбачено, що судовий збір не справляється за подання апеляційної та касаційної скарг на ухвалу суду, постановлену за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, або приватного виконавця під час виконання судового рішення.
Тобто особа, яка подалакасаційну скаргу, звільнена від сплати судового збору в силу закону, однак помиково сплатила 1 937,92 грн.
Відповідно до статті 7 Закону про судовий збір сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, зокрема, зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. У випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю. Повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.
07 січня 2025 року набув чинності наказ Міністерства фінансів України                                  від 26 листопада 2024 року № 606 «Про внесення змін до Порядку повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів», яким внесено зміни до механізму повернення судового збору у випадках, визначених статтею 7 Закону № 3674-VI.
З урахуванням внесених змін органи Казначейства здійснюють повернення судового збору в усіх випадках виключно на підставі електронного подання, сформованого відповідним судовим органом. Таке подання формується відповідним судовим органом на підставі поданої платником (його уповноваженою особою) заяви про повернення коштів з бюджету, складеної із зазначенням усіх необхідних реквізитів.
Для повернення судового збору платнику необхідно звернутися із заявою до відповідного суду, на рахунки якого сплачено судовий збір.
На підставі пункту 1 частини першої статті 5 Закону про судовий збір  на користь АТ «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» підлягає поверненню судовий збір, сплачений за подання касаційної скарги в розмірі 1 937,92 грн.
Керуючись статтями 389, 400, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання  ОСОБА_1 про закриття касаційного провадження відмовити. 
Заяву представника Акціонерного товариства «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» - адвоката Сопружинської Таїсії Петрівни про повернення судового збору задовольнити. 
Зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби Україниу                  м. Києві повернути Акціонерному товариству «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» судовий збір у розмірі 1 937,92 гривень,внесений згідноіз платіжною інструкцією від 24 березня 2025 року № 11275 на розрахунковий рахунок № UA288999980313151207000026007, отримувач - ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/ 22030102, код отримувача - 37993783.
Касаційну скаргу представника Акціонерного товариства «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» - адвоката Сопружинської Таїсії Петрівни задовольнити частково. 
Постанову Дніпровського апеляційного суду від 11 березня 2025 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. 
Постанова суду касаційноїінстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                          О. М. Ситнік
                                                                                                                      В. М. Ігнатенко
                                                                                                                 С. О. Карпенко
                                                                                                                 В. В. Сердюк
                                                                                                                      І. М. Фаловська