ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

14 жовтня 2025 року 	м. Дніпро	справа № 160/3914/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Головко О.В. (доповідач),
                               суддів:  Ясенової Т.І., Суховарова А.В.,     
  
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі апеляційну скаргу  Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області 
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2025 року (суддя Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна) в адміністративній справі 
за позовом    ОСОБА_1   
до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області                   
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, 

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить: визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 07.11.2024 № 056750012115, яким ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 виробництв, робіт, професій і показників відповідно до пункту «б» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-ХІІ та пункту 2 частини першої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV;  зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу період роботи з 16.10.1995 по 16.04.1996 та до пільгового стажу ОСОБА_1 період роботи, який зазначено в трудовій книжці НОМЕР_1 з 22.07.1985 по 02.10.1985 та з 30.12.1987 по 25.01.1991, а також зарахувати період служби Позивача з 14.10.1985 по 17.11.1987 до його пільгового стажу та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених кабінетом Міністрів України, відповідно до пункту «б» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-ХІІ та пункту 2 частини першої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV, починаючи з 07.11.2024.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2025 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано  рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 07.11.2024 року № 056750012115, яким ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 виробництв, робіт, професій і показників відповідно до пункту «б» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ та пункту 2 частини першої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV. Зобов`язано  Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до страхового стажу період роботи з 16.10.1995 по 16.04.1996  та до пільгового стажу ОСОБА_1 період роботи, який зазначено в трудовій книжці НОМЕР_1 з 22.07.1985  по 02.10.1985 та з 30.12.1987 по 25.01.1991, а також зарахувати період служби позивача з 14.10.1985 по 17.11.1987 до його пільгового стажу за Списком № 2. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 07.11.2024  про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, з урахуванням висновків суду. В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції,    Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області подало апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, його висновки не відповідають обставинам справи, що призвело до прийняття невірного рішення. 
Відзив на апеляційну скаргу не надходив. 
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків. 
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 07.11.2024 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
За принципом екстериторіальності ця заява була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області, за наслідком розгляду якої прийнято рішення № 056750012115 від 07.11.2024, яким відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу. Також в рішенні зазначено, що за доданими документами до страхового стажу не враховано: період роботи з 16.10.1995 по 16.04.1996, оскільки запис не придатний до читання. До пільгового стажу не зараховано період роботи з 22.07.1985 по 02.10.1985 згідно з пільговою довідкою № 017/261 від 07.10.2024 та з 30.12.1987 по 25.01.1991, згідно з пільговою довідкою № 017/262 від 07.10.2024, виданої ПАТ «Новокраматорський машинобудівний завод», оскільки в довідках зазначено, що заявник працював на посаді «електрозварник ручного зварювання, не зайнятого на точковому контактному та стиковому зварюванні». Постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173 передбачені «електрозварники і їх підручні».
Вважаючи протиправним таке рішення, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом. Також позивач вважає протиправним не зарахування  періоду служби з 14.10.1985 по 17.11.1987 до його пільгового стажу.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, висновкам суду першої інстанції та доводам сторін, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
За приписами постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що основним документам, на підставі якого органи ПФУ перевіряють наявність трудового стажу особи, є трудова книжка.
Трудова книжка позивача  серії НОМЕР_1 від 16.07.1985  містить записи щодо періодів роботи позивача, зокрема: 16.10.1995 прийнятий тимчасово на опалювальний сезон кочегаром в Прилісненську СШ, підстава: наказ № 86 від 16.10.1995; з 16.04.1996 звільнений у зв`язку з закінченням опалювального сезону, підстава наказ № 23 від 12.04.1996.
Колегія суддів зазначає, що вказані записи дійсно зроблені нечітким чорнилом, але можливі для прочитання.  
Також варто зауважити, що вказаний період роботи засвідчений підписом уповноваженої особи та відбитком печатки, з якої чітко вбачається названа органу/установи - роботодавця.
Щодо пільгового стажу ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції зазначає, що до набрання чинності Закону № 1058-IV  (01.01.2004), пенсійні правовідносини були врегульовані Законом України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-ХІІ, пунктом  «б» частини 1 статті 13 якого встановлено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць чоловіки - після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 26 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.
Згідно з пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого  наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.
До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.
Відповідно до підпункту 1 пункту 2.1, пункту 2.4 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до  Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління ПФУ від 25 листопада 2005 року № 22, до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, затвердженим  постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637. До заяви про призначення пенсії за вислугу років, крім документів, передбачених підпунктами 1-4 пункту 2.1 цього розділу, надаються також документи, що підтверджують стаж роботи, який дає право на призначення такого виду пенсії.
Пунктом 20 Порядку № 637 встановлено, що у випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або вислугу років, встановлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, в яких має бути зазначені періоди, що зараховуються до спеціального трудового стажу, професія або посада, характер виконуваної роботи, що зараховується до спеціального трудового стажу, професія або посада, характер виконуваної роботи, розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, на підставі яких видана довідка. У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Записами трудової книжки позивача підтверджено, що останній у період з  22.07.1985 по 02.10.1985 працював електрозварником ручної зварки 3 розряду, з 14.10.1985 року по 17.11.1987 проходив військову службу,  з 30.12.1987 по 25.01.1991 працював електрозварником ручної зварки 3 розряду.
При цьому довідки № 017/261 від 07.10.2024 та № 017/262 від 07.10.2024, які надавались позивачем до пенсійного органу, містять відомості про пільговий характер робіт, зайнятість позивача на пільгових роботах повний робочий день, що в сукупності підтверджує здобутий позивачем пільговий стаж за період з 22.07.1985 по 02.10.1985 та з 30.12.1987 по 25.01.1991.
Доводи апелянта, що посада «електрозварник ручної зварки» не включена до переліку пільгових робіт згідно з постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173, не є слушними. 
Суд апеляційної інстанції звертає увагу на правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 23.12.2019 у справі № 535/103/17, від 27.03.2020 у справі № 607/1266/17, в яких суд касаційної інстанції, проаналізувавши вимоги законодавства, дійшов висновку, що відповідно до єдиного тарифно-кваліфікаційного довідника робіт та професій робітників, затвердженого постановою Держкомпраці СРСР і ВЦРПС 16 січня 1985 року № 17/2-54, професія зварника не визначена, як окрема професія, є загальною професією, яка об`єднує назви професій, пов`язаних зі зварюванням металів і є загальним поняттям для електрозварника ручного зварювання, електрогазозварника, газозварника і електрозварника на напівавтоматичних і автоматичних машинах. Вказаний нормативно-правовий акт дає підстави для ствердження, що професія зварника, електрозварника та газоелектрозварника є тотожною професією, тому не може бути підставою для відмови у зарахуванні до спеціального стажу.
Таким чином суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що періоди роботи з 22.07.1985 по 02.10.1985  та з 30.12.1987 по 25.01.1991 мають бути зараховані до пільгового стажу за Списком № 2.
Додатково суд апеляційної інстанції звертає увагу, що апеляційна скарга не містить доводів в частині спростування правильності висновків суду першої інстанції щодо зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати період проходження позивачем військової служби з 14.10.1985 по 17.11.1987 до його пільгового стажу за Списком № 2, а тому висновки суду в цій частині не перевіряються відповідно до приписів  ч. 1 ст. 308 КАС України. 
В частині відмови в задоволенні позову рішення суду першої інстанції також не оскаржується, а тому судом апеляційної інстанції не перевіряється.
Враховуючи сукупність наведених обставин, колегія суддів доходить висновку, що правові підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 243, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд,
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу   Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області   залишити без задоволення. 
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2025 року в адміністративній справі № 160/3914/25 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з 14 жовтня  2025 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених статтею 328 КАС України.
Повна постанова складена 14 жовтня  2025 року.                    
   
Головуючий - суддя                                                                      О.В. Головко 

                               суддя                                                                      Т.І. Ясенова 

                               суддя                                                                      А.В. Суховаров