ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

22 вересня 2025 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 740/2873/22
Головуючий у першій інстанції – Гагаріна Т. О.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/932/25

Чернігівський апеляційний суд у складі: 
головуючого-судді: Скрипки А.А.
суддів: Євстафіїва О.К., Шарапової О.Л.
секретар: Мальцева І.В.
    
сторони:
позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 
відповідачі: Ніжинський відділ державної виконавчої служби у Ніжинському районі Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми), ОСОБА_3 , Державне підприємство ”СЕТАМ”

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Ніжинського відділу державної виконавчої служби у Ніжинському районі Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) на рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області у складі судді Гагаріної Т.О. від 29 грудня 2022 року, місце ухвалення рішення - м. Ніжин, у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Ніжинського відділу державної виконавчої служби у Ніжинському районі Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми), ОСОБА_3 , Державного підприємства ”СЕТАМ” про визнання недійсними електронних торгів, скасування протоколів про проведення електронних торгів, актів державного виконавця та визнання права власності,

                        В С Т А Н О В И В:

У серпні 2022 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до Ніжинського відділу державної виконавчої служби у Ніжинському районі Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Суми), ОСОБА_3 , Державного підприємства ”СЕТАМ” про визнання недійсними електронних торгів, скасування протоколів про проведення електронних торгів, актів державного виконавця та визнання права власності. В обґрунтування вимог заявленого позову позивачі вказували, що з 25.02.1984 року і до цього часу вони перебувають у зареєстрованому шлюбі. За час шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 придбали за спільні кошти нерухоме майно, зокрема, гаражі № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 у Гаражно-будівельному кооперативі ”Мотор”, які розташовані на АДРЕСА_1 , відповідно до договору купівлі-продажу від 11.10.2004 року №2840, посвідченого приватним нотаріусом Ніжинського міського нотаріального округу Зеленським В.В., та договору купівлі-продажу від 07.02.2006 року №285, посвідченого приватним нотаріусом Ніжинського міського нотаріального округу Кузьменком О.В. Право власності на зазначене майно зареєстровано за ОСОБА_1 . Позивачі зазначали, що на примусовому виконанні Ніжинського ВДВС перебувало зведене виконавче провадження №66003877 з примусового виконання виконавчих листів від 11.05.2021 року, виданих Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області, а саме: №2/740/94/21 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 суми боргу у розмірі 36 635 грн.; №2/740/93/21 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 суми боргу у розмірі 4 259 грн.; №2/740/92/21 про  стягнення  з  ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 суми боргу у розмірі 15 441 грн.; №2/740/93/21 про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави судового збору у розмірі 840,80 грн.; №2/740/94/21 про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави судового збору у розмірі 840,80 грн.; №2/740/94/21 про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави судового збору у розмірі 840,80 грн. Позивач ОСОБА_1 вказував, що він дізнався із листів старшого державного виконавця Ніжинського ВДВС Андрієвської І.О. від 02.08.2022 року, 10.08.20222 року та 11.08.2022 року про проведення електронних торгів від 02.08.2022 року та складені акти про проведення торгів від 10.08.2022 року, проте, про відкрите виконавче провадження йому відомо не було. 11.02.2022 року до Ніжинського ВДВС надійшли звіти №64 та №65 про оцінку спірних гаражів, відповідно до яких, оціночна вартість гаража № НОМЕР_1 становить 45 360 грн., а гаража № НОМЕР_2 - 49 785 грн., однак про наявність цих звітів ОСОБА_1 дізнався вже після проведення електронних торгів. ОСОБА_1 вказував, що у зв`язку зі збройною агресією, рекомендованих листів від виконавчої служби він не отримував, тому не зміг оскаржити в судовому порядку результати визначення вартості майна. Позивач ОСОБА_2 зазначала, що вона не була учасником вказаного виконавчого провадження, не мала права на оскарження дій державного виконавця, тому для захисту свого права власності, як співвласника реалізованого на прилюдних торгах нерухомого майна, звернулася з позовом про визнання недійсними торгів та визнання права власності на майно. Позивачі також посилались на те, що виконавець під час передачі на реалізацію нерухомого майна не з`ясував, чи належить це майно іншим особам на праві спільної власності, із поданням про визначення частки боржника у спільному майні не звертався, керувався лише інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідно до якої власником спірних гаражів є ОСОБА_1 . Здійснення продажу належного позивачам майна на електронних торгах без вирішення питання щодо визначення частки боржника у майні не відповідає вимогам закону і є підставою для визнання їх недійсними. Позивач ОСОБА_2 мотивувала позов тим, що спірне майно є спільною сумісною власністю подружжя, тому відчуження даного майна на електронних торгах без згоди іншого подружжя порушує його право, як власника, на вільне користування і розпорядження нерухомим майном. ОСОБА_2 вважала, що продажу на електронних торгах підлягала лише частка майна, яка належить ОСОБА_1 . Позивачі стверджували, що порушення, допущені у виконавчому провадженні, а також під час проведення електронних торгів, призвели до порушення прав ОСОБА_1 , як боржника, та ОСОБА_2 , як співвласника реалізованого на електронних торгах майна. Посилаючись на викладене, позивачі просили суд:
- визнати за ОСОБА_2 право спільної сумісної власності на гаражі № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 у Гаражно-будівельному кооперативі ”Мотор”, розташовані на АДРЕСА_1 ;
- визнати недійсними електронні торги з реалізації гаражів № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 у Гаражно-будівельному кооперативі ”Мотор”, розташовані на АДРЕСА_1 , проведені 26 липня 2022 року та 02 серпня 2022 року;
- скасувати протоколи про проведені електронні торги від 26 липня 2022 року №574424 та від 02 серпня 2022 року №574732, переможцем яких є ОСОБА_3 ;
- скасувати акти про проведені електронні торги від 02 та 10 серпня 2022 року.

Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 29.12.2022 року позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 було задоволено частково. Суд визнав недійсними електронні торги з реалізації майна, які відбулися 26.07.2022 року, проведені Державним підприємством ”СЕТАМ”, протокол №574424  про  проведені  електронні  торги,  відповідно  до   якого   було продано належне  боржнику  ОСОБА_1   нерухоме  майно: гараж   № НОМЕР_1    в Гаражно-будівельному кооперативі ”Мотор”, місцезнаходження: Чернігівська область, місто Ніжин, вулиця Шекерогринівська, 70А. Скасовано протокол про проведені електронні торги №574424 від 26.07.2022 року, згідно з яким переможцем торгів визнано ОСОБА_3 . Скасовано акт про проведення електронних торгів, виданий старшим державним виконавцем Ніжинського відділу державної виконавчої служби у Ніжинському районі Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Андрієвською І.О. 02.08.2022 року (ЗВП №66003877), виданий на підставі протоколу про проведені електронні торги №574424 від 26.07.2022 року. Судом визнано недійсними електронні торги з реалізації майна, які відбулися 02.08.2022 року, проведені Державним підприємством ”СЕТАМ”, протокол №574732 про проведенні електронні торги, відповідно до якого було продано належне боржнику ОСОБА_1 нерухоме майно: гараж № НОМЕР_2 в Гаражно-будівельному кооперативі ”Мотор”, місцезнаходження: Чернігівська область, місто Ніжин, вулиця Шекерогринівська, 70А. Скасовано протокол про проведені електронні торги №574732 від 26.07.2022 року, згідно з яким переможцем визнано ОСОБА_3 . Скасовано акт про проведення електронних торгів, виданий старшим державним виконавцем Ніжинського відділу державної виконавчої служби у Ніжинському районі Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Андрієвською І.О. 10.08.2022 року ЗВП №66003877, виданий на підставі протоколу про проведені електронні торги №574732 від 02.08.2022 року. У задоволенні решти позовних вимог, судом відмовлено. Стягнуто з Ніжинського відділу державної виконавчої служби у Ніжинському районі Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) на користь ОСОБА_2 понесені нею судові витрати у розмірі 992 грн. 40 коп.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції керувався частиною третьою статті 5, статтями: 48, 50 Закону України ”Про виконавче провадження”, відповідно до яких у разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна, виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом. У разі, якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця. Суд встановив, що виконавець не з`ясував обставин щодо належності спірних гаражів на праві власності боржнику спільно з іншими особами, питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно із дружиною ОСОБА_2 , у встановленому законом порядку не вирішував, доказів того, що ОСОБА_2 надавала згоду на відчуження її частки у спільному майні подружжя або що вказані гаражі належать на праві особистої приватної власності ОСОБА_1 , матеріали справи не містять. За даних обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що реалізація на прилюдних торгах майна, яке належало подружжю на праві спільної сумісної власності, порушує права та законні інтереси ОСОБА_2 , як співвласника цього майна, на володіння, користування та розпорядження ним. Також суд першої інстанції зауважив, що на час проведення прилюдних торгів 02.08.2022 року звіт про оцінку майна від 28.01.2022 року №65 не був чинним, оскільки сплинув шестимісячний строк з часу його складення, а проведення прилюдних торгів з реалізації майна за ціною, визначеною звітом про оцінку майна, який втратив чинність, є підставою для визнання цих торгів недійсними за умови порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює. Також суд першої інстанції вказав, що набуття майна за час шлюбу створює презумпцію права спільної сумісної власності майна подружжя, яка не потребує доказуванню та існує доки не спростована, тому у задоволенні решти вимог позову, суд відмовив.

Не погоджуючись із рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 29.12.2022 року, Ніжинський ВДВС оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі Ніжинський ВДВС просив скасувати оскаржуване рішення суду від 29.12.2022 року та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. Апелянт Ніжинський ВДВС зазначав, що про наявність відкритих виконавчих проваджень боржник ОСОБА_1 був повідомлений належним чином, про що свідчать наявні в матеріалах справи докази. За час примусового виконання судових рішень боржник не з`являвся до виконавчої служби та не повідомляв про належність арештованого майна іншим особам, при цьому, постанову виконавця про опис та арешт майна він отримував. Повідомлення про результати визначення вартості майна також було надіслано на адресу боржника та було вручено. Направлення сторонам повідомлення про дату проведення електронних торгів не передбачено чинним законодавством, водночас, така інформація оприлюднюється на вебсайті ДП ”СЕТАМ”. Висновки суду першої інстанції щодо нечинності звіту про оцінку майна на момент передачі його на реалізацію, є помилковими, оскільки заявки на реалізацію арештованого майна були направлені на адресу ”СЕТАМ” 09.06. 2022 року та 20.06.2022 року, тобто, до 28.07.2022 року (до закінчення шестимісячного строку). Доводи апеляційної скарги вказували, що відповідно до Прикінцевих та перехідних положень Закону України ”Про виконавче провадження”, тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 05.12.2023 року апеляційну скаргу Ніжинського ВДВС було задоволено. Рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 29.12.2022 року, було скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Скасовуючи рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 29.12.2022 року та відмовляючи у задоволенні вимог заявленого позову, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції не врахував пункт 1 Закону України від 15.03.2022 року №2129-IX ”Про внесення зміни до розділу XIII ”Прикінцеві та перехідні положення” Закону України ”Про виконавче провадження”, який набрав чинності 26.03.2022 року, і яким розділ XIII ”Прикінцеві та перехідні положення” Закону України ”Про виконавче провадження” доповнено пунктом 10-2, відповідно до якого, зокрема, тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану. Апеляційний суд вважав, що зазначені положення застосовуються і щодо строку чинності звіту про оцінку майна, і тому визнав помилковим висновок суду першої інстанції про реалізацію майна з електронних торгів за нечинним звітом. Апеляційний суд не встановив порушення вимог законодавства під час проведення електронних торгів, на які посилався ОСОБА_1 , і тому дійшов висновку про недоведеність його позовних вимог. Також апеляційний суд дійшов висновку, що права та інтереси ОСОБА_2 , як співвласника неподільного майна, підлягають захисту шляхом виплати грошової компенсації. При цьому, суд зазначив, що позовні вимоги про визнання за ОСОБА_2 права спільної сумісної власності на майно, визнання недійсними електронних торгів, скасування протоколів й актів про проведені електронні торги в цілому, є неналежним і неефективним способом захисту.

Не погоджуючись із постановою Чернігівського апеляційного суду від 05.12.2023 року, ОСОБА_2 звернулася із касаційною скаргою, у якій просила скасувати постанову Чернігівського апеляційного суду від 05.12.2023 року, і залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
ОСОБА_2 мотивувала подану касаційну скаргу тим, що державний виконавець, всупереч положенням статей: 48, 50 Закону України ”Про виконавче провадження”, не з`ясував обставин щодо належності спірних гаражів на праві власності боржнику спільно з іншими особами, не з`ясував сімейного стану боржника та обставин придбання цього майна під час його перебування у шлюбі. На думку ОСОБА_2 , висновки апеляційного суду про те, що заявлені вимоги позову є неналежним способом захисту, є помилковими. ОСОБА_2 забезпечила позов шляхом накладення заборони на відчуження спірного майна, відповідно до ухвали суду від 31.08.2022 року, тому реєстрацію права власності на спірне майно за переможцем торгів не проведено. 

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 12.03.2025 року частково задоволено касаційну скаргу ОСОБА_2 . При цьому, постанову Чернігівського апеляційного суду від 05.12.2023 року в частині вирішення позовної вимоги про визнання недійсними електронних торгів - скасовано, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. У решті постанову Чернігівського апеляційного суду від 05.12.2023 року - залишено без змін.

Враховуючи вищенаведене, апеляційним судом переглядається рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 29.12.2022 року, в частині вирішення судом позовної вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсними електронних торгів, а саме: визнання недійсними електронних торгів з реалізації майна, які відбулися 26.07.2022 року, проведених Державним підприємством ”СЕТАМ”, протокол №574424 про проведені електронні торги, відповідно до якого було продано належне боржнику ОСОБА_1 нерухоме майно: гараж № НОМЕР_1 в Гаражно-будівельному кооперативі ”Мотор”, місцезнаходження: Чернігівська область, місто Ніжин, вулиця Шекерогринівська, 70А; визнання недійсними електронних торгів з реалізації майна, які відбулися 02.08.2022 року, проведених Державним підприємством ”СЕТАМ”, протокол №574732 про проведені електронні торги, відповідно до якого було продано належне боржнику ОСОБА_1 нерухоме майно: гараж № НОМЕР_2 в Гаражно-будівельному кооперативі ”Мотор”, місцезнаходження: Чернігівська область, місто Ніжин, вулиця Шекерогринівська, 70А.

В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача Ніжинського відділу державної виконавчої служби у Ніжинському районі Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) - Андрієвська І.О. підтримала вимоги та доводи поданої апеляційної скарги, та просила її задовольнити.  

В судове засідання апеляційного суду позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , відповідач ОСОБА_3 , представник відповідача - Державного підприємства ”СЕТАМ”, належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду даної справи (а.с.152,153,155,156, том 3), не з`явились. 

Відповідно до приписів ч.2 статті 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасника судового розгляду даної справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги на рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 29.12.2022 року, в частині задоволення позовної вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсними електронних торгів, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25.02.1984 року (а.с.9, том 1).
Гаражі № № НОМЕР_1 , НОМЕР_2 у Гаражно-будівельному кооперативі ”Мотор” на АДРЕСА_1 , належать ОСОБА_1 на підставі договорів купівлі-продажу від 30.09.2016 року. Гаражі розміщені на земельній ділянці, яка надана кооперативу згідно з рішенням Ніжинського міськвиконкому від 22.08.2000 року №313 (а.с.10-11,12-13, том 1).
На примусовому виконанні у Ніжинському ВДВС перебувало зведене виконавче провадження №6603877 з примусового виконання виконавчих листів від 11.05.2021 року, виданих Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області, а саме:
№2/740/94/21 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 суми боргу у розмірі 36 635 грн.;
№2/740/93/21 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 суми боргу у розмірі 4 259,09 грн.;
№2/740/92/21 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 суми боргу у розмірі 15 441 грн.;
№2/740/93/21 про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави судового збору у розмірі 840,80 грн.;
№2/740/94/21 про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави судового збору у розмірі 840,80 грн.;
№2/740/94/21 про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави судового збору у розмірі 840,80 грн. (а.с.23-26, том 1).

Постановами старшого державного виконавця Ніжинського ВДВС Андрієвської І.О. від 08.06.2021 року відкрито виконавчі провадження: №65709776 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 коштів у сумі 36 635 грн.; №65709909 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 коштів у сумі 4 259,09 грн.; №65710005 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 коштів у сумі 15 441 грн. (а.с.59,62,68-69, том 1).
Рекомендованим листом від 08.06.2021 року Ніжинський ВДВС направив боржнику постанови про відкриття виконавчого провадження, які ОСОБА_1 отримав 14.06.2021 року (а.с.58,71,72, том 1).
29.06.2021 року старший державний виконавець Ніжинського ВДВС Андрієвська І.О. направила ОСОБА_1 вимогу про надання до відома державного виконавця правовстановлюючі документи на гаражі № № НОМЕР_1 , НОМЕР_2 у Гаражно-будівельному кооперативі ”Мотор”, які розташовані на вулиці Шекерогринівській, 70-А у місті Ніжині. Зазначену вимогу направлено на адресу  боржника  29.06.2021  року, та вручено 01.07.2021 року (а.с.76-77, 78-79,80, том 1).
Постановами старшого державного виконавця Ніжинського ВДВС Андрієвської І.О. від 06.07.2021 року відкрито виконавчі провадження: №65974756 про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави боргу у сумі 840,80 грн.; №65974644 про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави боргу у сумі 840,80 грн.; №65974517 про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави боргу у сумі 840,80 грн. (а.с.63,64,65, том 1).
Постановою старшого державного виконавця Ніжинського ВДВС Андрієвської І.О. від 06.07.2021 року було об`єднано виконавчі провадження №№65709776, 65709909, 65974517, 65974644, 65974756 у зведене виконавче провадження №66003877 (а.с.70, том 1).
Постановою старшого державного виконавця Ніжинського ВДВС Андрієвської І. О. від 16.07.2021 року було описано та накладено арешт на майно боржника ОСОБА_1 , а саме, на зазначені вище гаражі № № НОМЕР_1 , НОМЕР_2 . Постанову направлено на адресу боржника, та вручено 20.07.2021 року.
Постановою старшого державного виконавця Ніжинського ВДВС Андрієвської І.О. від 23.12.2021 року було призначено суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання Приватне підприємство ”Центр незалежної оцінки та експертизи”. Постанову направлено на адресу боржника 23.12.2021 року (а.с.89-90, 91-102, том 1).
14.02.2022 року на адреси сторін виконавчого провадження, зокрема, ОСОБА_1 , було направлено звіти про оцінку арештованого майна від 28.01.2022 року, які були отримані ОСОБА_1 21.02.2022 року (а.с.93-99, том 1).
09.06.2022 року та 20.06.2022 року Ніжинський ВДВС направив на адресу ДП ”СЕТАМ” заявки на реалізацію зазначеного арештованого майна (а.с.100,101, том 1).
02.08.2022 року старший державний виконавець Ніжинського ВДВС Андрієвська І.О. склала акт про проведені електронні торги, відповідно до якого 26.07.2022 року, було проведено електронні торги (протокол №574424) з реалізації гаража № НОМЕР_1 у Гаражно-будівельному кооперативі ”Мотор”, розташованого на вулиці Шекерогринівській, 70-А у місті Ніжині, переможцем  торгів  визнано  ОСОБА_3 ,  ціна  продажу - 38 556 грн. (а.с.103-105, том 1).
10.08.2022 року старший державний виконавець Ніжинського ВДВС Андрієвська І.О. склала акт про проведені електронні торги, відповідно до якого 02.08.2022 року, було проведено електронні торги (протокол №574732) з реалізації гаража № НОМЕР_2 у Гаражно-будівельному кооперативі ”Мотор”, розташованого на АДРЕСА_1 , переможцем торгів визнано ОСОБА_3 , ціна продажу - 42 317,25 грн. (а.с.110-112, том 1).
02.08.2022 року та 10.08.2022 року Ніжинський ВДВС направив зазначені акти про проведені електронні торги ОСОБА_1 (а.с.106-108, 113,114, том 1).
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 20.08.2022 року, станом на час звернення до суду з позовом, право власності на гаражі №№ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 у Гаражно-будівельному кооперативі ”Мотор” на АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_1 (а.с.10-11,12-13, том 1).
Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області ухвалою від 31.08.2022 року вжив заходи забезпечення позову, шляхом накладення заборони на відчуження гаражів №№ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 у Гаражно-будівельному кооперативі ”Мотор”, розташованих на АДРЕСА_1 (а.с.39-40, том 1).

Як вбачається із рішення суду першої інстанції від 29.12.2022 року, частково задовольняючи позов, суд першої інстанції керувався частиною третьою статті 5, статтями: 48, 50 Закону України ”Про виконавче провадження”, відповідно до яких у разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна, виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом. У разі, якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця. Суд встановив, що виконавець не з`ясував обставин щодо належності спірних гаражів на праві власності боржнику спільно з іншими особами, питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно із дружиною ОСОБА_2 , у встановленому законом порядку не вирішував, доказів того, що ОСОБА_2 надавала згоду на відчуження її частки у спільному майні подружжя або що вказані гаражі належать на праві особистої приватної власності ОСОБА_1 , матеріали справи не містять. За даних обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що реалізація на прилюдних торгах майна, яке належало подружжю на праві спільної сумісної власності, порушує права та законні інтереси ОСОБА_2 , як співвласника цього майна, на володіння, користування та розпорядження ним. Також суд зауважив, що на час проведення прилюдних торгів 02.08.2022 року звіт про оцінку майна від 28.01.2022 року №65 не був чинним, оскільки сплинув шестимісячний строк з часу його складення, а проведення прилюдних торгів з реалізації майна за ціною, визначеною звітом про оцінку майна, який втратив чинність, є підставою для визнання цих торгів недійсними за умови порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює. Судом першої інстанції також вказано, що набуття майна за час шлюбу створює презумпцію права спільної сумісної власності майна подружжя, яка не потребує доказуванню та існує, доки не спростована, і тому, у задоволенні решти вимог позову, суд відмовив.

Відповідно до приписів ч.5 статті 411 ЦПК України, висновки суду касаційної інстанції, в зв`язку з якими скасовано судові рішення, є обов`язковими для суду першої чи апеляційної інстанції під час нового розгляду справи.

Апеляційним судом, із врахуванням постанови Верховного Суду від 12.03.2025 року у даній цивільній справі (а.с.117-127, том 3), переглядається рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 29.12.2022 року, в частині вирішення судом позовної вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсними електронних торгів, а саме: - визнання недійсними електронних торгів з реалізації майна, які відбулися 26.07.2022 року, проведених Державним підприємством ”СЕТАМ”, протокол №574424 про проведені електронні торги, відповідно до якого було продано належне боржнику ОСОБА_1 нерухоме майно: гараж № НОМЕР_1 в Гаражно-будівельному кооперативі ”Мотор”, місцезнаходження: Чернігівська область, місто Ніжин, вулиця Шекерогринівська, 70А; скасування протоколу про проведені електронні торги №574424 від 26.07.2022 року, згідно з яким переможцем торгів визнано ОСОБА_3 ; скасування акту про проведення електронних торгів, виданого старшим державним виконавцем Ніжинського відділу державної виконавчої служби у Ніжинському районі Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Андрієвською І.О. 02.08.2022 року (ЗВП №66003877), виданого на підставі протоколу про проведені електронні торги №574424 від 26.07.2022 року; - визнання недійсними електронних торгів з реалізації майна, які відбулися 02.08.2022 року, проведених Державним підприємством ”СЕТАМ”, протокол №574732 про проведені електронні торги, відповідно до якого було продано належне боржнику ОСОБА_1 нерухоме майно: гараж № НОМЕР_2 в Гаражно-будівельному кооперативі ”Мотор”, місцезнаходження: Чернігівська область, місто Ніжин, вулиця Шекерогринівська, 70А; скасування протоколу про проведені електронні торги №574732 від 26.07.2022 року, згідно з яким переможцем визнано ОСОБА_3 ; скасування акту про проведення електронних торгів, виданого старшим державним виконавцем Ніжинського відділу державної виконавчої служби у Ніжинському районі Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Андрієвською І.О. 10.08.2022 року ЗВП №66003877, виданого на підставі протоколу про проведені електронні торги №574732 від 02.08.2022 року.

Апеляційний суд погоджується із рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 29.12.2022 року, в частині задоволення позовної вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсними електронних торгів, виходячи із наступного.

Відповідно до приписів ч.1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч.1 статті 15, ч.1 статті 16 ЦК України,  кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (п.6 ч.1 статті 3 ЦК України).

Тлумачення змісту як статті 3 ЦК України загалом, так і п.6 статті 3 ЦК України свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер, і інші джерела правового регулювання, в першу чергу, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) за своєю суттю є нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, під час тлумачення норм, які містяться в актах цивільного законодавства.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентуються Законом України ”Про виконавче провадження”.

Згідно зі статтею 1 Закону України ”Про виконавче провадження”, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У статті 48 Закону України ”Про виконавче провадження” передбачено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Згідно із ч.1, ч.2 статті 61 Закону України ”Про виконавче провадження”, реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у ч.8 статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною. Порядок проведення електронних торгів визначається Міністерством юстиції України.

Аналіз положень Закону України ”Про виконавче провадження” свідчить про те, що вони не встановлюють порядку та правил проведення прилюдних торгів, а лише закріплюють, як і стаття 650 ЦК України, такий спосіб реалізації майна, як його продаж на прилюдних торгах, і відсилають до інших нормативно-правових актів, якими повинен визначатися порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна.

Відповідно до наведених правових норм, виконавець здійснює лише підготовчі дії з метою проведення прилюдних торгів (у тому числі, і оцінку майна), а самі прилюдні торги з реалізації нерухомого майна організовують і проводять спеціалізовані організації, з якими виконавча служба укладає відповідний договір.

Згідно з пунктом 1 Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року №2831/5, в редакції, чинній на час проведення електронних торгів, електронні торги - це продаж майна за допомогою функціоналу центральної бази даних системи електронних торгів, за яким його власником стає учасник, який під час торгів запропонував за нього найвищу ціну.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 02.11.2021 року у справі №925/1351/19, провадження №12-35гс21, дійшла висновку про те, що з огляду на правову природу процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає у продажу майна, тобто, в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та враховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, проведення процедури прилюдних торгів є правочином.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.01.2020 року у справі №367/6231/16-ц, провадження №14-529цс19, зазначено, що для застосування наслідків недотримання вимог закону під час вирішення спору про визнання електронних торгів недійсними судам необхідно встановити, чи мало місце порушення вимог законодавства під час проведення електронних торгів; чи вплинули ці порушення на результати електронних торгів; чи мало місце порушення прав і законних інтересів позивачів, які оспорюють результати електронних торгів. Подібний за змістом висновок також викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2024 року у справі №554/154/22, провадження № 14-24цс24.

Отже, у спірних правовідносинах підлягає встановленню допущення порушень під час вчинення виконавчих дій щодо реалізації нерухомого майна з прилюдних торгів, чи вплинули такі порушення на результати торгів та чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач ОСОБА_2 обґрунтовувала свої вимоги тим, що Ніжинський ВДВС у виконавчому провадженні неправильно застосував вимоги закону щодо порядку реалізації належного подружжю нерухомого майна на електронних торгах, чим істотно порушив права позивачів. У позові ОСОБА_2 зазначала, що не була учасником вказаного виконавчого провадження, і тому для захисту свого порушеного, на її думку, права власності, як співвласника у спільній сумісній власності майна подружжя, яке реалізоване на електронних торгах, вона звернулася з позовом про визнання права спільної сумісної власності на майно, визнання цих торгів недійсними, скасування протоколів та актів про проведені торги.

Відповідно до приписів ч.6 статті 48 Закону України ”Про виконавче провадження”, стягнення звертається саме на майно боржника. Звернення стягнення проводиться в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Згідно із ч.3 статті 50 Закону України ”Про виконавче провадження”, у разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна, виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом.

Виконавець перед вирішенням питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, повинен з`ясувати питання, чи не володіє він цим нерухомим майном спільно з іншими особами, вирішувати питання про необхідність визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами.

Такі висновки викладені у постанові Верховного Суду від 01.04.2020 року у справі №462/518/18, а також у постанові Верховного Суду від 20.11.2024 року у справі №752/20709/17.

Відповідно до приписів ч.1 статті 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Належність майна до об`єктів права спільної сумісної власності визначено статтею 61 Сімейного кодексу України, згідно із ч.3 якої, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі, гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Норма ч.3 статті 61 Сімейного кодексу України кореспондує ч.4 статті 65 цього Кодексу, яка передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового (ч.2 статті 65 Сімейного кодексу України).

Відповідно до ч.2 статті 73 Сімейного кодексу України, стягнення може бути накладено на майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя, якщо суд встановив, що договір був укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї і те, що було одержане за договором, використано на її потреби. Таким чином, за спільними зобов`язаннями подружжя останнє відповідає усім своїм майном (постанова Великої Палати Верховного Суду від 30.06.2020 року в справі №638/18231/15, провадження №14-712цс19).

Інститут шлюбу передбачає виникнення між подружжям тісного взаємозв`язку, характер такого зв`язку не завжди дає змогу однозначно встановити, коли саме у відносинах із третіми особами кожен із подружжя виступає у власних особистих інтересах, а коли діє в інтересах сім`ї. Саме тому законодавцем встановлена презумпція спільності інтересів подружжя і сім`ї.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25.02.1984 року.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно - гаражі № № НОМЕР_1 , НОМЕР_2 у Гаражно-будівельному кооперативі ”Мотор” на АДРЕСА_1 , належать на праві власності ОСОБА_1 , на підставі договорів купівлі-продажу від 30.09.2016 року.

Враховуючи встановлені судом обставини, гаражі № № НОМЕР_1 , НОМЕР_2 у Гаражно-будівельному кооперативі ”Мотор”, які розташовані на АДРЕСА_1 , набуті подружжям за час шлюбу, та відповідно до статті 60 Сімейного кодексу України, є спільною сумісною власністю позивачів.

На примусовому виконанні у Ніжинському ВДВС перебувало зведене виконавче провадження №6603877 з примусового виконання виконавчих листів від 11.05.2021 року, виданих Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області, про стягнення коштів із ОСОБА_1 

02.08.2022 року старший державний виконавець Ніжинського ВДВС Андрієвська І.О. склала акт про проведені електронні торги, відповідно до якого, 26.07.2022 року було проведено електронні торги (протокол №574424) з реалізації гаража № НОМЕР_1 у Гаражно-будівельному кооперативі ”Мотор”, розташованого на вулиці Шекерогринівській, 70-А у місті Ніжині, переможцем торгів визнано ОСОБА_3 , ціна продажу - 38 556 грн.

10.08.2022 року старший державний виконавець Ніжинського ВДВС Андрієвська І.О. склала акт про проведені електронні торги, відповідно до якого 02.08.2022 року проведено електронні торги (протокол №574732) з реалізації гаража № НОМЕР_2 у Гаражно-будівельному кооперативі ”Мотор”, розташованого на АДРЕСА_1 , переможцем торгів визнано ОСОБА_3 , ціна продажу - 42 317 грн. 25 коп. 

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 20.08.2022 року, станом на час звернення до суду з позовом, право власності на гаражі № № НОМЕР_1 , НОМЕР_2 у Гаражно-будівельному кооперативі ”Мотор” на АДРЕСА_1 , зареєстровано за ОСОБА_1 .

Отже, ОСОБА_2 не була стороною зведеного виконавчого провадження №6603877, в якому були реалізовані на електронних торгах гаражі № № НОМЕР_1 , НОМЕР_2 у Гаражно-будівельному кооперативі ”Мотор” на вулиці Шекерогринівській, 70-А у місті Ніжині. Водночас, предмет продажу, відповідно до вимог статті 60 Сімейного кодексу України, статті 368 ЦК України, є спільною сумісною власністю подружжя, і реалізований без згоди другого із подружжя - ОСОБА_2 .

В доводах апеляційної скарги Ніжинський ВДВС зазначає, що про наявність відкритих виконавчих проваджень боржник ОСОБА_1 був повідомлений належним чином, про що свідчать наявні в матеріалах справи докази. За доводами апелянта, за час примусового виконання судових рішень, боржник не з`являвся до виконавчої служби та не повідомляв про належність арештованого майна іншим особам, при цьому, постанову виконавця про опис та арешт майна він отримував. Апелянт вказував, що повідомлення про результати визначення вартості майна також було надіслане на адресу боржника та було вручене. Направлення сторонам повідомлення про дату проведення електронних торгів не передбачено чинним законодавством, водночас така інформація оприлюднюється на вебсайті ДП ”СЕТАМ”.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції від 29.12.2022 року в частині, яка є предметом апеляційного перегляду, зважаючи на наступне. 

Правовий режим спільної власності може передбачати визначення часток кожного із співвласників у праві спільної власності (спільна часткова) або відсутність такого визначення у праві спільної власності (спільна сумісна). Згідно із наведеним критерієм, спільна власність поділяється на спільну часткову і спільну сумісну.

Розмір часток у праві спільної часткової власності вважається рівним. При цьому, якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна.

За змістом статті 361 ЦК України, співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності.

Відповідно до положень ч.2 статті 366 ЦК України, кредитор має право вимагати продажу боржником своєї частки у праві спільної часткової власності з направленням суми виторгу на погашення боргу. У разі відмови боржника від продажу своєї частки у праві спільної часткової власності або відмови інших співвласників від придбання частки боржника кредитор має право вимагати продажу цієї частки з публічних торгів або переведення на нього прав та обов`язків співвласника-боржника, з проведенням відповідного перерахунку.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.01.2020 року у справі №367/6231/16-ц сформульовано висновок про те, що частка у праві спільної часткової власності є самостійним об`єктом цивільних прав, яка може бути об`єктом продажу з публічних (електронних) торгів, передачі стягувачу в рахунок погашення боргу, без її виділу в натурі з об`єкта нерухомого майна; у разі виявлення державним виконавцем майна, яким боржник володіє спільно з іншими особами, і частка боржника у якому не визначена, для звернення стягнення на частку боржника державний виконавець звертається до суду з поданням про визначення частки боржника у такому майні.

Згідно приписів ч.2 статті 16, ч.1 статті 215 ЦК України, одним зі способів захисту порушеного права, є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням стороною (сторонами) вимог, установлених частинами 1-3,5,6 статті 203 цього Кодексу, зокрема, у зв`язку із невідповідністю змісту правочину цьому Кодексу та іншим актам цивільного законодавства.

Виходячи із аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто, в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та враховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто, такий акт є правочином.

Наведене узгоджується із нормами ч.4 статті 656 ЦК України, за якими, до договору купівлі-продажу на біржах, аукціонах (публічних торгах) застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.

Отже, правова природа продажу майна з публічних торгів дає підстави для можливості визнання торгів недійсними за правилами визнання недійсними правочинів, зокрема, на підставі норм цивільного законодавства (статті: 203, 215 ЦК України) про недійсність правочину як такого, що не відповідає вимогам закону, у разі невиконання вимог щодо процедури, порядку проведення торгів.

У постанові Верховного Суду України від 06.04.2016 року у справі №3-242гс16 викладено правовий висновок відносно того, що при вирішенні спору про визнання електронних торгів недійсними судам необхідно встановити, чи мало місце порушення вимог законодавства при проведенні електронних торгів; чи вплинули ці порушення на результати електронних торгів; чи мало місце порушення прав і законних інтересів позивачів, які оспорюють результати електронних торгів.

У постанові Верховного Суду України від 29.11.2017 року у справі №668/5633/14-ц викладено правовий висновок про те, що головною умовою, яку повинні встановити суди, є наявність порушень, які могли вплинути на результат торгів, а тому, окрім наявності порушення положень закону при проведенні прилюдних торгів, повинні бути і порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними.

Тобто, для визнання судом електронних торгів недійсними, необхідним є: наявність підстав для визнання прилюдних торгів недійсними (порушення правил проведення електронних торгів); встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Отже, проведення прилюдних торгів із порушенням, є підставою для визнання цих торгів недійсними лише за умови порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює.

Згідно статті 1 Закону України ”Про виконавче провадження”, виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом статей: 48, 56, 57, 61 Закону України ”Про виконавче провадження”, заходами примусового виконання рішень є, зокрема, звернення стягнення на майно боржника, що полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

За загальним правилом, реалізація арештованого майна здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною (ч.1 статті 61 Закону України ”Про виконавче провадження”).

Відповідно до ч.6 статті 48 Закону України ”Про виконавче провадження”, стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі, якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Згідно приписів ч.3 статті 5 Закону України ”Про виконавче провадження”, у разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна, виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом.

Виконавець перед вирішенням питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, повинен з`ясувати питання, чи не володіє він даним нерухомим майном спільно з іншими особами, після чого вирішувати питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами.

Проведення прилюдних торгів із порушенням закону, є підставою для визнання цих торгів недійсними, за умови порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює (постанова Верховного Суду України від 25.11.2015 року у справі №6-1749цс15).

Верховний Суд у постанові від 01.04.2020 року у справі №462/518/18 зазначив, що виконавець перед вирішенням питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника повинен з`ясувати питання, чи не володіє він даним нерухомим майном спільно з іншими особами, вирішувати питання про необхідність визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами. Питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного чи приватного виконавця (ч.1 статті 443 ЦПК України).

Звертаючись до суду із позовними вимогами про визнання недійсними електронних торгів, скасування протоколів про проведення електронних торгів, актів державного виконавця та визнання права власності, ОСОБА_2 вказувала, що спірні гаражі, реалізовані на публічних торгах, є спільною сумісною власністю подружжя, при цьому, позивач в жодний спосіб не надавала виконавцю дозвіл (згоду) на реалізацію даних гаражів і, відповідно, дану згоду нотаріально не посвідчувала, і тому, вказані торги було проведено із порушенням вимог сімейного законодавства та порушенням прав позивача, із власності якої неправомірно вибули належні їй частини гаражів, у зв`язку з чим торги мають бути визнані недійсними.

За правилами статей: 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до приписів ч.1, ч.2, ч.3 статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25.02.1984 року.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, гаражі № № НОМЕР_1 , НОМЕР_2 у Гаражно-будівельному кооперативі ”Мотор” на АДРЕСА_1 , належать на праві власності ОСОБА_1 , на підставі договорів купівлі-продажу від 30.09.2016 року.

Враховуючи встановлені судом обставини, гаражі № № НОМЕР_1 , НОМЕР_2 у Гаражно-будівельному кооперативі ”Мотор”, які розташовані на АДРЕСА_1 , набуті подружжям за час шлюбу, та відповідно до статті 60 Сімейного кодексу України, є спільною сумісною власністю позивачів.

Доказів на спростування презумпції спільності майна, набутого подружжям у шлюбі, а саме, гаражів № № НОМЕР_1 , НОМЕР_2 у Гаражно-будівельному кооперативі ”Мотор”, які розташовані на АДРЕСА_1 , апелянтом суду не надано, і за даних обставин, у суду відсутні підстави вважати, що вказані вище гаражі належать ОСОБА_1 на праві приватної власності.

Необхідно зазначити, що апелянтом також не спростовано твердження позивачів про те, що перед вирішенням питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника ОСОБА_1 виконавцем, в порушення вимог ч.3 статті 50 Закону України ”Про виконавче провадження”, не було з`ясовано належності вищевказаних гаражів боржнику на праві особистої приватної власності, також не з`ясовано, чи володіє він даним нерухомим майном спільно з іншими особами, та не з`ясовано сімейний стан боржника.

Питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, зокрема, дружиною ОСОБА_2 , виконавцем у встановленому Законом порядку не вирішувалось.

Доказів на підтвердження тих обставин, що ОСОБА_2 надала згоду на відчуження її частки у спільному майні подружжя, матеріали даної цивільної справи також в собі не містять.

В апеляційній скарзі Ніжинський ВДВС посилається на те, що за час примусового виконання судових рішень, боржник не з`являвся до виконавчої служби та не повідомляв про належність арештованого майна іншим особам. 

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що вказана обставина жодним чином не звільняє виконавця від його обов`язку перед вирішенням питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, з`ясувати питання, чи не володіє він даним нерухомим майном спільно з іншими особами, та вирішувати питання про необхідність визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами.

Необхідно зазначити, що відповідно до статті 447 ЦПК України, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до статті 15 Закону України ”Про виконавче провадження”, сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.

Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.

Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

ОСОБА_2 не є стороною виконавчого провадження, і тому, в силу процесуальних вимог Закону, позбавлена права на оскарження дій приватного виконавця та вчинення будь-яких дій щодо зупинення реалізації гаражів.

Також ОСОБА_2 позбавлена можливості захистити своє право, як співвласника, шляхом виплати компенсації, оскільки такий спосіб захисту стосується права спільної сумісній власності на неподільну річ. 

Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення (ч.2 статті 183 ЦК України).

Тобто, якщо втрачається цільове призначення речі, то вона є неподільною. Права та інтереси іншого співвласника в спільній сумісній власності на неподільну річ мають захищатися шляхом виплати компенсації. Подібні висновки висловлені у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 07.11.2022 року в справі №725/7187/19.

У справі, яка переглядається, об`єктом спірних електронних торгів є спільне майно подружжя, а саме, два гаражі.

ОСОБА_2 , як один із подружжя, оспорює проведені електронні торги, оскільки на їх підставі було реалізовано майно, яке належить їй на праві спільної сумісної власності разом із ОСОБА_1 , без визначення часток кожного з них. 

Оскільки  спірне  майно  складається  з  двох  об`єктів  нерухомості, право  власності  на  які  набувалося  ОСОБА_1   на  підставі  різних договорів купівлі-продажу від 30.09.2016 року, вони оцінювалися та реалізовувалися з електронних торгів окремо, кожен за своєю ціною, і їх не можна вважати неподільною річчю.

Отже, позивач ОСОБА_2 позбавлена можливості захистити своє порушене право у інший спосіб, ніж звернувшись до суду з даним позовом. 

Приймаючи до уваги вищенаведене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що реалізація на прилюдних торгах нерухомого майна, яке належало подружжю на праві спільної сумісної власності, порушує права та законні інтереси позивача ОСОБА_2 , як співвласника спірних гаражів, на володіння, користування та розпорядження належним їй майном, що є підставою для визнання цих торгів недійсними. Даний висновок суду першої інстанції узгоджується із нормами права, які регламентують спірні правовідносини, а також із документально підтвердженими фактичними обставинами справи, які були досліджені судом в ході розгляду даної справи.  

Доводи апеляційної скарги Ніжинського ВДВС обґрунтованості вказаного висновку суду першої інстанції не спростовують, і за даних обставин, не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції від 29.12.2022 року, в частині задоволення позовної вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсними електронних торгів, яка наразі переглядається апеляційним судом. 

Враховуючи зазначене вище, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга Ніжинського відділу державної виконавчої служби у Ніжинському районі Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) на рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 29.12.2022 року, в частині задоволення позовної вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсними електронних торгів, підлягає залишенню без задоволення. При цьому, рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 29.12.2022 року, в частині задоволення позовної вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсними електронних торгів, підлягає залишенню без змін. 

В іншій частині рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 29.12.2022 року апеляційним судом не переглядається, відповідно до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 12.03.2025 року у даній цивільній справі №740/2873/22 (а.с.117-127, том 3).

Керуючись статтями: 367, 368, 374, 375, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

                     П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Ніжинського відділу державної виконавчої служби у Ніжинському районі Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) на рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 29 грудня 2022 року, в частині задоволення позовної вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсними електронних торгів - залишити без задоволення.

Рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 29 грудня 2022 року, в частині задоволення позовної вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсними електронних торгів, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Головуючий:                                           Судді: