ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8907/25 Справа № 214/8986/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Сіденко С.І. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова  В. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2025 року                                                        м.Кривий Ріг

Справа № 214/8986/24

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.
суддів - Бондар Я.М., Остапенко В.О.
секретар судового засідання – Матвійчук Ю.К.

сторони:
позивач –  ОСОБА_1 ,
відповідач –  ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Козаренко Софія Вікторівна, на рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 липня 2025 року, яке ухвалено  суддею Данилевським М.А.у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 07 липня 2025року, -
       
В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про відшкодування збитків, моральної шкоди завданної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Позовну заяву мотивовано тим, що 06.08.2024 о 17 год. 10 хв. сталася дорожньо-транспортна пригода в Саксаганському районі м. Кривого Рогу по вулиці Вільної Ічкерії, біля електроопори №471 в напрямку руху від кільця 95 кварталу до зупинки Мудрьона за участю транспортного засобу «Mitsubishi Outlander», державний номерний знак НОМЕР_1 , керуванням яким здійснював ОСОБА_2 , та транспортного засобу Renault Logan, номерний знак НОМЕР_2 , керуванням яким здійснював ОСОБА_1 , та транспортного засобу Ford Fusion, номерний знак НОМЕР_3 , керуванням якого здійснював ОСОБА_3 . 
ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «Mitsubishi Outlander», державний номерний знак НОМЕР_1 , не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не зреагував на її зміну, не обрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого здійснив наїзд на автомобіль, що зупинився попереду, а саме Renault Logan, номерний знак НОМЕР_2 , керуванням яким здійснював ОСОБА_1 , який за інерцією поїхав вперед, здійснивши наїзд на автомобіль, що зупинився попереду Ford Fusion, номерний знак НОМЕР_3 , керуванням якого здійснював ОСОБА_3 . 
Постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 серпня 2024 року, по справі № 214/7110/24, ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень 00 коп. та стягнуто судовий збір у сумі 605 гривень 60 копійок.
Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, чимзавдано матеріальних збитків.
На момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки «Mitsubishi Outlander», державний номерний знак НОМЕР_1 ,була застрахована полісом № 218379005 страхової компанії ПАТ «НАСК «ОРАНТА».
25.09.2024 року ПАТ НАСК «Оранта» здійснило виплату страхового відшкодування у загальному розмірі 89 669,33 грн.
Відповідно до звіту №41335 від 17.09.2024 року ринкова вартість транспортного засобу Renault Logan, номерний знак НОМЕР_2 , після ДТП, складає 104 604.84 грн.
07.08.2024 року з метою з`ясування розміру нанесеної матеріальної шкоди в результаті ДТП, позивач звернувся до експерта-автотоварознавця ФОП ОСОБА_4 , яким було проведено неналежне автотоварознавче дослідження та складено Висновок ЕКСПЕТРА по результатам проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи №Д5/08/24, який складено 21.08.2024 року. 
Відповідно до результатів проведеної експертизи вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Renault Logan, номерний знак НОМЕР_2 , складає 240220,80 грн. 
Посилаючись на викладене, позивач просить суд стягнути з відповідача різницю між отриманими страховими виплатами та реальними матеріальними збитками в сумі 150 551,47 грн., ( 240220,80 - 89669,33 = 150551,47), моральну шкоду у розмірі 50 000,00 грн.,  а також витрати на послуги пов`язані з проведенням незалежної оцінки в розмірі 7500,00 грн. та розбір автомобіля для проведення незалежної експертизи у розмірі 3500,00 грн.
Рішенням Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 липня 2025 року позовні вимоги задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в сумі 150 551 гривень 47 коп., в рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 10000,00 гривень, а також витрати на послуги, пов`язані з проведенням незалежної оцінки в розмірі 7500,00 гривень та розбори автомобіля для проведення незалежної експертизи у розмірі 3500,00 гривень та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1505,00 гривень 51 коп.
В іншій частині позову відмовлено.
В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Козаренко С.В., просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та невідповідність висновків суду обставинам справи.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом не було враховано, що транспортний засіб позивача є фізично знищений, а тому йому може бути відшкодовано виключно різницю між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу. Таким чином, збитки позивача можуть становити 113 259,10 грн. (240 221,49 грн. вартість автомобіля до ДТП – 37 293,06 грн. ринкова вартість залишків – 89 669,33 грн. сума яку сплатила страхова), але ніяк не 150 551,47 грн., як вказано у рішенні суду. Суд також не врахував, що у данному випадку різниця між відшкодуванням, яку просить стягнути позивач, не залежить від кофіцієнта фізичного зносу, а пов?язана саме з оцінками різних експертів та тим, що майно фізично знищене, а тому невірним є посилання суду на те, що вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля визначено з урахуванням фізичного зносу, відповідно у страховика не виникло обов`язку з відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, навіть, незважаючи на те, що встановлений страховим полісом ліміт відповідальності є більшим, ніж страхова виплата. Позивач, отримуючи від ПАТ «НАСК «ОРАНТА» страхове відшкодування у розмірі, визначеному страховиком, з ним фактично погодився, такий розрахунок чи дії страховика не оспорював. Наполягає на тому, що на винну особу може бути покладено відповідальність виключно щодо виплати надлишку майнової шкоди, що не покрилася страховим лімітом, що у данному випадку така сума може становити лише 42 928,40 грн., з огляду на суму ліміту – 160 000,00 грн. При цьому, судом не було враховано розмір майнової шкоди, визначений у Висновку експерта №68/25 від 07 травня 2025 року.
Не погоджується відповідач і з висновками суду першої інстанцїі щодо наявності правових підстав для стягнення моральної шкоди, оскільки пзивачем не було надано жодних доказів зміни його стану здоров?я внаслідок ДТП, жодних довідок від лікарів та інше, а надана копія свідоцтва про народження дитини вказує лише на те, що він є батьком дитини та не доводить наявності або обгрунтування розміру моральної шкоди.
У відзиві на апеляційну скаргу, до якого додано докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи, позивач ОСОБА_1 зазначає, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, в процесі розгляду справи суд не порушив норм ні матеріального, ні процесуального права, а тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.
Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача ОСОБА_2 – адвоката Козаренко С.В., яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, позивача ОСОБА_1 , який заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 серпня 2024 року по справі № 214/7110/24, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень 00 коп. та стягнуто судовий збір у сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.
25.09.2024 року ПАТ НАСК «Оранта» здійснило виплату страхового відшкодування у загальному розмірі 89 669,33 грн.
07.08.2024 року, з метою з`ясування розміру нанесеної матеріальної шкоди в результаті ДТП, позивач ОСОБА_1 звернувся до експерта-автотоварознавця ФОП ОСОБА_4 , яким було проведено неналежне автотоварознавче дослідження та складено Висновок експерта по результатам проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи №Д5/08/24, який складено 21.08.2024 року. 
Відповідно до результатів проведеної експертизи, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Renault Logan, номерний знак НОМЕР_2 , складає 240220,80. Розмір відшкодування становить 150551,47( 240220,80-8966933)= 150551,47 грн.
Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 в частині відшкодування збитків, завданих внаділок дорожньо-транспортної пригоди, суд вказав, що оскільки вина відповідача ОСОБА_2 щодо пошкодження транспортного засобу позивача повністю встановлена постановою суду, розмір матеріальної шкоди, яку ОСОБА_1 зазнав внаслідок ДТП визначений належним чином, шляхом експертної оцінки уповноваженої особи, страхове відшкодування не в повній мірі покрило завдані збитки, то з відповідача підлягає стягненню різниця між реальними втратами, які позивач зазнав внаслідок ДТП, та сумою страхового відшкодування, що дорівнює 150 551,47 грн.
Колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Згідно з частиною першою статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Відповідно до частин першої, другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, необхідна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки; 2) шкоди та її розміру; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою; 4) вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.
Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
У пункті 1 частини першої статті 1188 ЦК України вказано, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Частиною другою статті 22 ЦК України визначено, що збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).
Відповідно до частини першої статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Згідно з пунктом 30.2 статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо транспортний засіб вважається фізично знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП.
Вирішуючи питання про відшкодування потерпілій особі різниці між фактичним розміром шкоди, завданої його транспортному засобу у ДТП, і страховою виплатою, яка підлягає виплаті потерпілому, Верховний Суд у постанові від 01 серпня 2018 року у справі № 363/2222/16-ц зробив такий правовий висновок.
Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який згідно зі статтею 8 ЦК України (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП.
Подібні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 22 лютого 2018 року в справі № 140/481/16-ц, від 30 січня 2019 року в справі № 753/21303/16-ц, від 14 липня 2020 року в справі № 525/1592/18, від 01 серпня 2018 року в справі № 363/2222/16-ц, від 01 квітня 2020 року в справі № 754/10777/15-ц.
В постанові Верховного Суду від 17 лютого 2021 року у справі № 753/11069/16-ц зазначено, що задоволення вимог про відшкодування майнової шкоди в повному обсязі, виходячи з вартості автомобіля до ДТП, без врахування залишкової вартості пошкодженого транспортного засобу, і одночасне залишення у власності позивача цього автомобіля, не можна визнати обґрунтованим.
На вказані норми права суд першої інстанції уваги не звернув, що призвело до помилкового висновку про задоволення позовних вимог за результатами розгляду цих позовних вимог.
Відповідно до частини третьої статті 12 та частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
З матеріалів справи вбачається, зокрема визначено Висновком судової транспортно-товарознавчої експертизи №Д5/08/24 від 21.08.2024 року та Висновком судової транспортно-товарознавчої експертизи №68/25 від 07.05.2025 року, що вартість відновлювального ремонту автомобіля Renault Logan, номерний знак НОМЕР_2 , складає 205 455,46 грн., а ринкова вартість цього транспортного засобу в аварійному стані складає 37 293,06 грн., тобто вартість відновлювального ремонту перевищує ринкову вартість автомобіля, а отже, колегія суддів вважає, що зазначений автомобіль є фізично знищеним.
З урахуванням положень ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та враховуючи визначені висновком автотоварознавчої експертизи №Д5/08/24 від  21.08.2024 року розмір ринкової вартості автомобіля Renault Logan, номерний знак  НОМЕР_2 , до та після ДТП, а також ліміт страхового відшкодування за полісом ПАТ НАСК «Оранта» №218379005 від 12 грудня 2023 року в розмірі 160000,00 грн., колегія суддів доходить висновку що на користь позивача підлягає стягненню сума відшкодування у розмірі 42 928,40 грн., виходячи такого розрахунку: 240 221,49 - 37 293,06 – 160 000,00 = 42 928,40, де: 240 221,49 грн. - ринкова вартість пошкодженого автомобіля станом на 06.08.2020 року, 37 293,06  грн. - ринкова вартість автомобіля в аварійному стані, станом на 06.08.2020 року, 160000,00 грн. - страхова сума за договором.
Доводи позивача  ОСОБА_1  про те, що з відповідача на його користь підлягає стягненню різниця між фактичним розміром завданимх збитків та сумою, виплаченого страхового відшкодування, є неприйнятними та грунтуються на невірному тлумаченні правових норм, адже, Велика Палата Верховного Суду у своїй практиці неодноразово зазначала, що відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом № 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладення обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961) (постанови Великої Палати Верховного Суду від 03.10.2018р. у справі № 760/15471/15-ц, від 14.12.2021р. у справі № 147/66/17).
Відтак, Велика Палата Верховного Суду послідовно наголошує, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом №1961 у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відщшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди підлягають частковому задоволенню, з вище наведених підстав.
Частково задовольняючи позовні вимоги щодо відшкодування шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 є винним у завданні шкоди, належному позивачу майну (пошкодження автомобіля внаслідок дорожньо-транспортної пригоди), а тому повинен нести відповідальність за позивачеві моральну шкоду, розмір якої судом визначено у 10000,00 гривень.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Згідно зі ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
У відповідності до пункту 3 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Вказаний висновок викладений в Постанові Верховного Суду від 13.05.2020 у справі № 638/8636/17-ц.
Враховуючи наведені обставини та беручи до уваги, що внаслідок протиправної поведінки відповідача порушено право володіння, користування та розпорядження ОСОБА_5 належним йому автомобілем, порушився звичний життєвий уклад, він через пошкодження автомобіля вимушений був докладати додаткових зусиль для організації свого життя, внаслідок чого переносив душевні та моральні страждання, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність правових підстав для покладення на відповідача обов`язку з відшкодування позивачу завданої моральної шкоди у розмірі 10 000,00 грн., який визначено судом з урахуванням принципів розумності і справедливості, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є неприйнятними.
На підставі викладеного вище, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню, на підставі п.1, п.4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 150 551 гривень 47 копійок, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення цих позовних вимог.
В іншій частині рішення суду є законним та обґрунтованим, а тому зміні чи скасунню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 367, 369, 374, п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ: 

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Козаренко Софія Вікторівна, – задовольнити частково.
Рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 липня 2025 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 150 551 гривень 47 копійок скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про часткове задоволення цих позовних вимог.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в сумі 42 928 (сорок дві тисячі дев?ятсот двадцять вісім) гривень 43 (сорок три) копійки.
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 15 вересня 2025 року.

Головуючий: 

Судді: