ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2025 року 
м. Київ

справа № 120/8600/24
адміністративне провадження № К/990/20500/25 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Жука А.В.,
суддів: Мельник-Томенко Ж.М.,  Єресько Л.О., 

розглянувши в порядку письмового провадження справу
за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,
за касаційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 23 квітня 2025 року (постановлену у складі колегії суддів: судді-доповідача: Білої Л.М., суддів: Гонтарука В. М., Моніча Б.С.) у справі №120/8600/24,
ВСТАНОВИВ:
І. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
1. ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач, скаржник), в якому просив:
« 1. визнати протиправною бездіяльність військову частину НОМЕР_1 ОСОБА_1 за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року із застосуванням місяця для застосування обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - січень 2008 року та з 01 березня 2018 року по 08 травня 2020 року із урахуванням абзацу 4 пункту постанови Кабінету Міністрів України від 07 липня 2003 року №1078.
« 2. Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року із застосуванням місяця для застосування обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - січень 2008 року та з 01 березня 2018 року по 08 травня 2020 року із урахуванням абзацу 4 пункту постанови Кабінету Міністрів України від 07 липня 2003 року №1078»
2. Позовні вимоги обґрунтовано протиправністю дій відповідача щодо не застосування січня 2008 року як місяця, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця) при нарахуванні індексації позивачу за період з 30 квітня 2016 року по 28 лютого 2018 року, а також щодо неврахування відповідачем вимог абз. 3, 4, 5, 6 п. 5 "Порядку проведення індексації грошових доходів населення", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 при нарахуванні індексації грошового забезпечення позивачу в період з 01 березня 2018 року по 08 травня 2020 року. також, позовні вимоги обґрунтовані протиправністю дій відповідача щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період з 30 квітня 2016 року по 28 лютого 2018 року включно, та неврахування вимог абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 при нарахуванні та виплаті індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 08 травня 2020 року.
3. Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 26 листопада 2024 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року включно. Зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року включно із застосуванням січня 2008 року як місяця за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця). Визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо неврахування вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078, при нарахуванні індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01 березня 2018 року по 08 травня 2020 року. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 08 травня 2020 року з урахуванням положень абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
4. Не погоджуючись із судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу до Сьомого апеляційного адміністративного суду.
5. Встановивши невідповідність апеляційної скарги вимогам статті 296 КАС України, а саме в частині необхідності надання документа про сплату судового збору, Сьомим апеляційним адміністративним судом відповідно до ухвали від 13 січня 2025 року залишено апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 без руху. При цьому особі, яка подала апеляційну скаргу, запропоновано в строк протягом п`яти днів з моменту отримання ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху усунути недоліки апеляційної скарги.
6. Відповідач звернувся до Сьомого апеляційного адміністративного суду з клопотанням про продовження строку для усунення недоліків апеляційної скарги у зв`язку з відсутністю коштів для сплати судового збору.
7. Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду 22 січня 2025 року відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про продовження строку усунення недоліків апеляційної скарги. Апеляційну скаргу відповідача повернуто, у зв`язку з не усуненням недоліків апеляційної скарги.
8. 23 січня 2025 року відповідач повторно звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою.
9. Встановивши невідповідність апеляційної скарги вимогам статті 296 КАС України, , а саме в частині необхідності надання документа про сплату судового збору, Сьомим апеляційним адміністративним судом відповідно до ухвали від 03 лютого 2025 року залишено апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 без руху. При цьому особі, яка подала апеляційну скаргу, запропоновано в строк протягом п`яти днів з моменту отримання ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху усунути недоліки апеляційної скарги.
10. 07 лютого 2025 року скаржником до суду апеляційної інстанції подано заяву про усунення недоліків, до якої додано платіжну інструкцію №171 від 04 лютого 2025 року.
11. Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 27 березня 2025 року суд залишив без руху апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 як таку, що подана з пропуском строку на апеляційне оскарження рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 26 листопада 2024 року. При цьому, скаржнику запропоновано в строк протягом десяти днів з дня отримання вказаної ухвали звернутись до суду з заявою про поновлення строку і вказати інші поважні причини для поновлення строку.
12. 31 березня 2025 року на адресу Сьомого апеляційного адміністративного суду надійшло клопотання апелянта про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції від 26 листопада 2024 року. Так скаржник вказував, що вже звертався до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою проте, у зв`язку з не усуненням недоліків апеляційна скарга відповідача була повернута Сьомим апеляційним адміністративним судом ухвалою від 22 січня 2025 року. Скаржник вказав, що вже 23 січня 2025 року повторно звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою. Крім того, скаржником у найкоротший строк, а саме 07 лютого 2025 року була надіслана заява про усунення недоліків  на виконання вимог ухвали Сьомого апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2025 року, в якій зазначено про відсутність фінансування у зв`язку з повномасштабним вторгненням рф.
13. Надаючи оцінку клопотанню про поновлення строку, суд апеляційної відзначив, що в розрізі розгляду питання про поновлення процесуальних строків, слід звернути увагу на те, що особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати належні і допустимі, у розумінні статей 73, 74 КАС України, докази на підтвердження того, що наведені нею обставини дійсно перешкоджали їй вчасно скористатись наданим їй правом звернення до суду апеляційної інстанції. Так, ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15 квітня 2025 року відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 26 листопада 2024 року. Визнано неповажними причини пропуску відповідачем строку на апеляційне оскарження рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 26 листопада 2024 року. Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 26 листопада 2024 року у цій справі залишено без руху. 
14. 17 квітня 2025 року на адресу Сьомого апеляційного адміністративного суду надійшло клопотання апелянта про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду від 26 листопада 2024 року, надаючи оцінку якому, суд апеляційної інстанції відзначив, що останнє фактично дублює доводи, наведені у попередньому клопотанні про поновлення процесуального строку, яке за наслідками його розгляду судом залишено без задоволення.
15. Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 23 квітня 2025 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою відповідача на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 26 листопада 2024 року у справі №120/8600/24
16. Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження суд апеляційної інстанції вказав, що неможливість вчинити певні процесуальні дії підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах. Однак, як вказав апеляційний суд, доказів такої неможливості скаржником не надано, як і не підтверджено відсутності можливості звернутись до суду з належним чином оформленою апеляційною скаргою у встановлені процесуальним законом строки. Відтак, суд виснував, що скаржником не зазначено обставин, які перешкоджали подати належним чином оформлену апеляційну скаргу вчасно, а тому наведені причини пропуску строку звернення до суду з апеляційною скаргою не можуть бути визнані судом як поважні причини для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення у даній справі.     
Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву на неї
17. Не погоджуючись із зазначеними судовим рішеннями відповідач звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 23 квітня 2025 року у справі №120/8600/24, а справу направити до суду апеляційної інстанції.
18. Відзиву на касаційну скаргу до Верховного Суду не надходило, однак в силу частини 4 статті 328 КАС України відсутність відзиву на касаційну скаргу не перешкоджає перегляду оскаржуваних судових рішень.
ІІ. РУХ АДМІНІСТРАТИВНОЇ СПРАВИ В СУДІ КАСАЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ
19. 13 травня 2025 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 23 квітня 2025 року у справі №120/8600/24.
20. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 червня 2025 року визначено склад колегії суддів: головуючий суддя - Жук А.В., судді: Мартинюк Н.М., Мельник-Томенко Ж.М.
21. Ухвалою Верховного Суду від 29 травня 2025 року зазначену касаційну скаргу залишено без руху в зв`язку з не сплатою судового збору. Заявникові надано строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги, зазначених у мотивувальній частині ухвали.
22. Ухвалою Верховного Суду від 23 червня 2025 року відкрито касаційне провадження за скаргою Військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 23 квітня 2025 року у справі №120/8600/24.
23. Ухвалою Верховного Суду від 10 вересня 2025 року цю справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.
24. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено колегію суддів у складі: головуючого судді - Жука А.В., суддів: Мельник-Томенко Ж.М., Єресько Л.О.
IІІ. РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ ТА ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
25. Верховний Суд, переглянувши оскаржуване судове рішення в межах доводів і вимог касаційної скарги, на підставі встановлених фактичних обставин справи, відповідно до частини першої статті 341 КАС України, виходить із такого.
26. Завданням адміністративного судочинства в силу частини першої статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
27. Відповідно до частин першої - четвертої статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
28. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
29. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
30. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
31. Касаційне провадження у справі відкрито з метою перевірки доводів скарги військової частини НОМЕР_1 про порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права.
32. Перевіривши за матеріалами справи доводи касаційної скарги та правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, колегія суддів Верховного Суду зазначає наступне.
33. Забезпечення права на апеляційний перегляд справи є однією з основних засад судочинства та гарантується приписами пункту 8 частини третьої статті 129 Конституції України. Однак, таке право підлягає реалізації з дотриманням вимог процесуального законодавства, що виражається, зокрема, в дотриманні форми та змісту апеляційної скарги, а також термінів її подачі.
34. Статтею 118 КАС України   визначено, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом. Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.
35. Стаття 295 КАС України визначає вимоги щодо строку на апеляційне оскарження.
36. Так, частиною першою статті 295 КАС України передбачено, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення (ухвалу) суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
37. Пунктом 1 частини другої статті 295 КАС України встановлено, що учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;
38. Відповідно до частини третьої статті 298 КАС України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.
398. Пунктом 4 частини першої статті 299 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.
40. Верховний Суд, переглянувши оскаржувану ухвалу суду апеляційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права у спірних правовідносинах, відповідно до частини першої статті 341 КАС України, виходить з такого.
41. Дотримання строків оскарження судового рішення є однією із гарантій додержання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними, і після закінчення таких строків, якщо ніхто не звернувся із скаргою до суду вищої інстанції, відносини стають стабільними. Без наявності строків на процесуальну дію або без їхнього дотримання в адміністративному судочинстві виникнуть порушення прав учасників адміністративного процесу. Недотримання встановлених строків зумовлює чітко визначені юридичні наслідки.
42. Норми КАС України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними при вирішенні питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин у справі.
43. Оцінюючи поважність підстав несвоєчасного звернення до суду необхідно виходити з того, що причина пропущення строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина (або кілька обставин), яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.
44. При вирішенні питання про поновлення строку, в межах кожної конкретної справи, суд надає оцінку обставинам, які слугували перешкодою для своєчасного звернення до суду, у взаємозв`язку із: тривалістю строку, який пропущено; поведінкою сторони протягом цього строку; діями, які вона (сторона) вчиняла, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду та оцінювати їх в сукупності.
45. Повернення апеляційної скарги не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
46. Водночас сам по собі факт повернення апеляційної скарги не є поважною причиною пропущення строку. При вирішенні питання про поважність наведених скаржником причин пропущення строку звернення з апеляційною скаргою суд має враховувати також і ті обставини, які стали підставою для повернення вперше поданої апеляційної скарги, а також період часу, який сплинув з моменту, коли скаржник дізнався про відповідне рішення суду, характер його процесуальної поведінки щодо виконання своїх обов`язків тощо.
47. З матеріалів справи встановлено, що 26 листопада 2024 року суд першої інстанції здійснив розгляд справи №120/8600/24 в порядку письмового провадження.
48. Вперше апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції подано відповідачем в межах строку, визначеного статтею 295 КАС України. 
49. Встановивши невідповідність апеляційної скарги вимогам статті 296 КАС України, Сьомим апеляційним адміністративним судом відповідно до ухвали від 13 січня 2025 року залишено апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 без руху. При цьому особі, яка подала апеляційну скаргу, запропоновано в строк протягом п`яти днів з моменту отримання ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху усунути недоліки апеляційної скарги.
50. Відповідач звернувся до Сьомого апеляційного адміністративного суду з клопотанням про продовження строку для усунення недоліків апеляційної скарги у зв`язку з відсутністю на даний час коштів для сплати судового збору.
51. Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду 22 січня 2025 року відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про продовження строку усунення недоліків апеляційної скарги. Апеляційну скаргу відповідача повернуто, у зв`язку з не усуненням недоліків апеляційної скарги.
52. 23 січня 2025 року відповідач повторно звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою.
53. Встановивши невідповідність апеляційної скарги вимогам статті 296 КАС України, Сьомим апеляційним адміністративним судом відповідно до ухвали від 03 лютого 2025 року залишено апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 без руху. При цьому особі, яка подала апеляційну скаргу, запропоновано в строк протягом п`яти днів з моменту отримання ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху усунути недоліки апеляційної скарги.
54. 07 лютого 2025 року скаржником до суду апеляційної інстанції подано заяву про усунення недоліків, до якої додано платіжну інструкцію « 171 від 04 лютого 2025 року.
55. Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 27 березня 2025 року суд залишив без руху апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 як таку, що подана з пропуском строку на апеляційне оскарження рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 26 листопада 2024 року. При цьому, скаржнику запропоновано в строк протягом десяти днів з дня отримання вказаної ухвали звернутись до суду з заявою про поновлення строку і вказати інші поважні причини для поновлення строку.
56. 31 березня 2025 року на адресу Сьомого апеляційного адміністративного суду надійшло клопотання апелянта про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції від 26 листопада 2024 року. Так скаржник вказував, що вже звертався до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою проте, у зв`язку з не усуненням недоліків апеляційна скарга відповідача була повернута Сьомим апеляційним адміністративним судом ухвалою від 22 січня 2025 року. Скаржник вказав, що вже 23 січня 2025 року повторно звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою. Крім того, скаржником у найкоротший строк, а саме 07 лютого 2025 року була надіслана заява про усунення недоліків  на виконання вимог ухвали Сьомого апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2025 року, зазначивши, про відсутність фінансування у зв`язку з повномасштабним вторгненням рф.
58. Надаючи оцінку клопотанню про поновлення строку, суд апеляційної відзначив, що в розрізі розгляду питання про поновлення процесуальних строків, слід звернути увагу на те, що особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати належні і допустимі, у розумінні статей 73, 74 КАС України, докази на підтвердження того, що наведені нею обставини дійсно перешкоджали їй вчасно скористатись наданим їй правом звернення до суду апеляційної інстанції. Так, ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15 квітня 2025 року відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 26 листопада 2024 року. Визнано неповажними причини пропуску відповідачем строку на апеляційне оскарження рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 26 листопада 2024 року. Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 26 листопада 2024 року у цій справі. 
58. 17 квітня 2025 року на адресу Сьомого апеляційного адміністративного суду надійшло клопотання апелянта про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду від 26 листопада 2024 року, надаючи оцінку якому, суд апеляційної інстанції відзначив, що останнє фактично дублює доводи, наведені у попередньому клопотанні про поновлення процесуального строку, яке за наслідками його розгляду судом залишено без задоволення.
59. Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 23 квітня 2025 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою відповідача на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 26 листопада 2024 року у справі №120/8600/24
60. Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження суд апеляційної інстанції вказав, що неможливість вчинити певні процесуальні дії підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах. Однак, як вказав апеляційний суд, доказів такої неможливості скаржником не надано, як і не підтверджено відсутності можливості звернутись до суду з належним чином оформленою апеляційною скаргою у встановлені процесуальним законом строки. Відтак, суд виснував, що скаржником не зазначено обставин, які перешкоджали подати належним чином оформлену апеляційну скаргу вчасно, а тому наведені причини пропуску строку звернення до суду з апеляційною скаргою не можуть бути визнані судом як поважні причини для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення у даній справі
61. Проте колегія суддів касаційної інстанції вважає такий висновок суду передчасним, враховуючи наступне.
62. Так, дотримання строків оскарження судового рішення є однією із гарантій додержання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся із скаргою до суду вищої інстанції, відносини стають стабільними.
63. З метою виконання процесуального обов`язку дотримання строку на апеляційне оскарження судових рішень особа, яка має намір подати апеляційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії.
64. Водночас, слід зазначити те, що при обмеженні, зокрема, апеляційного оскарження судового рішення поза розумних обставин порушується принцип справедливого та публічного суду, що суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
65. Отже, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.
66. Невиконання судом апеляційної інстанції своїх, законодавчо закріплених, обов`язкових повноважень щодо перегляду рішення суду першої інстанції, нівелює можливість у поновлені порушених прав та обмежує право доступу до суду (доступу до суду апеляційної інстанції), яке передбачено Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.
67. Матеріалами справи підтверджено, що вперше відповідач оскаржив в апеляційному порядку рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 26 листопада 2024 року в межах строку, визначеного процесуальним законом, проте з підстав неусунення недоліків апеляційної скарги (несплатою судового збору) остання повернута на адресу відповідача ухвалою від 22 січня 2025 року.
68. Апелянтом вдруге подано апеляційну скаргу до Сьомого апеляційного адміністративного суду на наступний день, тобто 23 січня 2025 року.
69. На виконання вимог ухвали Сьомого апеляційного адміністративного суду 27 березня 2025 року скаржником подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду від 26 листопада 2024 року. Так скаржник вказував, що вже звертався до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою проте, у зв`язку з не усуненням недоліків апеляційна скарга відповідача була повернута Сьомим апеляційним адміністративним судом ухвалою від 22 січня 2025 року. Скаржник вказав, що вже 23 січня 2025 року повторно звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою. Крім того, скаржником у найкоротший строк, а саме 07 лютого 2025 року була надіслана заява про усунення недоліків  на виконання вимог ухвали Сьомого апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2025 року, в якій зазначив про відсутність фінансування у зв`язку з повномасштабним вторгненням рф.
70. Так, Верховний Суд у постанові від 24 липня 2023 року у справі №200/3692/21 сформував висновок, згідно якого строк на апеляційне оскарження у разі повторного подання апеляційної скарги може бути поновлено у випадку дотримання одночасно таких умов:
- первісне звернення до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою відбулось у межах передбаченого процесуальним законом строку на апеляційне оскарження;
- повторне подання апеляційної скарги відбулось в межах строку апеляційного оскарження, встановленого процесуальним законом, або упродовж розумного строку після отримання копії відповідної ухвали суду про повернення первісної скарги, без невиправданих затримок і зайвих зволікань;
- скаржником продемонстровано добросовісне ставлення до реалізації ним права на апеляційне оскарження й вжито усіх можливих та залежних від нього заходів з метою усунення недоліків апеляційної скарги, які стали підставою для повернення вперше поданої апеляційної скарги, і такі недоліки фактично усунуті станом на момент повторного звернення з апеляційною скаргою;
- доведено, що повернення попередньо поданих апеляційних скарг відбулося з причин, які не залежали від особи, яка оскаржує судові рішення, і які обумовлені наявністю об`єктивних і непереборних обставин, що унеможливили або значно утруднили можливість своєчасного звернення до суду апеляційної інстанції, й не могли бути усунуті скаржником;
- наявність таких обставин підтверджено належними і допустимими доказами.
71. Матеріалами справи підтверджується, що і при первинному зверненні з апеляційною скаргою, і вдруге, в діях відповідача вбачається сумлінне добросовісне ставлення до наявних у нього прав і обов`язків, встановлених законом або судом та вчинено усі можливі та залежні від нього процесуальні дії для вчасного подання апеляційної скарги.
72. Попри це, апелянт продемонстрував суду добросовісну поведінку щодо намагання належним чином виконати свій процесуальний обов`язок та не допустив необ`єктивного зволікання при зверненні з повторною апеляційною скаргою.
73. Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою відповідача, суд апеляційної інстанції не врахував означених вище обставин, що призвело до передчасного висновку про неповажність причин пропуску такого строку із застосуванням надмірного формалізму та, відповідно, постановлення оскаржуваної ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.
74. Таким чином, касаційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване судове рішення - скасуванню із направленням справи до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду на стадії вирішення питання щодо відкриття апеляційного провадження.
75. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, суд не здійснює новий розподіл судових витрат у порядку статті 139 КАС України.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
1.                    Касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 задовольнити.
2.                    Ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 23 квітня 2025 року у справі №120/8600/24 скасувати, а справу направити до Сьомого апеляційного адміністративного суду для продовження розгляду на стадії вирішення питання щодо відкриття апеляційного провадження.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судді	А.В. Жук Ж.М. Мельник-Томенко   Л.О. Єресько