ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/21836/18                                         Суддя (судді) першої інстанції: Сацький Роман Вікторович

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
  20 жовтня 2025 року                                                                                            м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:                                        
Судді-доповідача:                                                                                            Кузьмишиної О.М.,
суддів:                                                                                                                     Грибан І.О., Карпушової О.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10 квітня 2025 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Будакс» до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, як відокремленого підрозділу ДПС України про визнання протиправними та скасування рішень,
В С Т А Н О В И В:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Будакс» звернулося до суду з позовом до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у м. Києві №0259461309 від 10 вересня 2018 року про застосування штрафу в розмірі 73 294,43 грн за період з 21.08.2015 по 21.08.2018 та нарахування пені в розмірі 14 945,96 грн, всього 88    240,39 грн та податкову вимогу №Ю-197404-17 від 04 жовтня 2018 року про сплату боргу (недоїмки)в розмірі 85    937,38 грн, в тому числі штрафу в розмірі 70    991,42 грн, пені в розмірі 14    945,96 грн.
Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач не допускав порушень Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» у вигляді несплати (неперерахування) або несвоєчасної сплати (несвоєчасного перерахування) єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Контролюючий орган вважає податковим боргом неправомірне залишення на обліковій картці позивача в податковому органі нарахованої в 2015 році недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, яка пізніше скасована на підставі рішення суду.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 10 квітня 2025 року  позовні вимоги задоволено у повному обсязі.
Не погодившись з вказаним рішенням, Головне управління Державної податкової служби у м. Києві звернулося із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що підставою для застосування штрафних санкцій та нарахування пені ТОВ «Будакс» є несвоєчасна сплата єдиного внеску по звітам про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 21.08.2015 по 21.08.2018.
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 10.06.2025 та від 07.08.2025 відкрито апеляційне провадження та призначено справу до судового розгляду в порядку письмового провадження.
Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що відповідно до частини четвертої статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів дійшла таких висновків.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, Головним управлінням ДФС у м. Києві на підставі частини десятої та пункт 2 частини одинадцятої статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» щодо ТОВ «Будакс» прийнято рішення про застосування штрафних санкцій від 10.09.2018 №0259461309 у розмірі 20% від суми своєчасно не сплачених коштів та на підставі частини тринадцятої статті 25 Закону на суму недоїмки нарахована пеня з розрахунку 0,1% від суми недоплати за кожний день прострочення платежу.
Підставою для прийняття рішення про застосування штрафних санкцій в рішенні визначено частину десяту та пункт 2 частини одинадцятої статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» - за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Не погоджуючись із таким рішенням контролюючого органу, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає таке.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до підпункту 14.1.153 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податкова вимога - письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу. Згідно з підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковим боргом, вважається сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання. За змістом статті 59 Податкового кодексу України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення - рішення. З контексту наведених норм права вбачається, що податкова вимога формується виключно у зв`язку з несплатою платником податків у встановлений законом строк узгодженої суми грошового зобов`язання, що набула статусу податкового боргу. При цьому, відповідно до пункту 56.1 статті 56 Податкового кодексу України, рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку. Так, з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення. При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили (пункт 56.18 статті 56 Податкового кодексу України).
Наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 № 422 затверджено «Порядок ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Порядок).
Порядок визначає організацію діяльності з ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших і платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Порядком визначено, що інтегрована картка платника (далі - ІКП) - форма оперативного обліку податків, зборів, митних платежів до бюджетів та єдиного внеску, що ведеться за кожним видом платежу та включає перелік показників підсистем інформаційної системи органів ДФС, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та цільовими фондами. З метою обліку нарахованих і сплачених сум податків, зборів митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску органами ДФС відкриваються ІКП за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися такими платниками. ІКП містить інформацію про облікові операції та облікові показники, які характеризують стан розрахунків платника податків з бюджетами та цільовими фондами за відповідним видом платежу. Органу ДФС, в якому перебуває платник за основним місцем обліку, надається доступ до ІКП, відкритих за основним Місцем обліку, для внесення відповідної інформації, а за неосновним місцем обліку - в режимі перегляду.
Тобто, картка облікового рахунку - це документ, який знаходиться в оперативному стані і відображає облік нарахованих і сплачених сум платежів до бюджету тому інформація про скасування нарахованої недоїмки повинна була бути виключена з картки позивача 24.12.2015, тобто після винесення постанови Київським апеляційним судом. Зазначення в картці суми податку, яка скасована судовим рішенням, але в картці зазначена як наявна заборгованість порушує права позивача, оскільки відображає суму неіснуючого податкового боргу.
Відповідно до матеріалів справи, Державною податковою інспекцією в Оболонському районі м. Києва проведено документальну планову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 17.01.2013 по 31.12.2014, валютного та іншого законодавства за період з 17.01.2013 по 31.12.2014.
За результатами перевірки складено акт № 367/26-54-22-04-10/38511196 від 28.04.2015. Позивачем отримано вимогу про сплату боргу (недоїмки) № 10-0029951706 від 29.05.2015 про сплату суми недоїмки зі сплати єдиного внеску в сумі 142 110,68 грн та рішення № 0029961706 про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 29.05.2015 в розмірі 71 555 грн.
Позивач не погодився з правомірністю визначених податковим органом порушень податкового законодавства та застосованих штрафних санкцій та звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом про скасування вказаної вимоги та рішення.
Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 11.09.2015 в справі    № 826/11822/15 позовні вимоги ТОВ «Будакс» задоволено частково. Скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 29.05.2015 року та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 29.05.2015 року № 0029961706, винесені Державною податковою інспекцією в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 24.12.2015 у справі № 826/11822/15 апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві залишено без задоволення.
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Будакс» задоволено. Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 вересня 2015 року скасовано в частині відмови у задоволенні позову. Позов у цій частині задоволено.
Визнано протиправним та скасовано податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 02.06.2015 № 0003382204 та № 0003372204. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.
Таким чином, позивачем використано своє право, передбачене приписами статті 56 Податкового кодексу України та оскаржено вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ю-0029951706 від 29.05.2015 про сплату суми недоїмки зі сплати єдиного внеску в сумі 142 110,68 грн та рішення № 0029961706 про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 29.05.2015 в розмірі 71 555,00 грн. 
Однак, 04 жовтня 2018 року позивач отримав від відповідача вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ю-197404-17 в розмірі 85 937, 38 грн, в тому числі штрафу в розмірі 70 991,42 грн, пені в розмірі 14 945,96 грн.
Не погоджуючись із рішенням, позивач скористався процедурою адміністративного оскарження, подавши скаргу від 18.10.2018.
За результатами розгляду скарги, рішення про застосування штрафних санкцій залишено без змін.
Колегією суддів встановлено, що позивач 23.06.2017 звертався до контролюючого органу із заявою, в якій просив зняти з поточного рахунку ТОВ «Будакс» борг щодо єдиного соціального внеску у зв`язку із постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 24.12.2015 у справі №826/11822/15. До вказаної заяви додано копії вищезазначених судових рішень на підтвердження неправомірності існування боргу (а.с.30).
З урахуванням здійснення сплати єдиного внеску, що надійшла за майбутні періоди, на момент подання позовної заяви в обліковій картці залишилось неіснуючого боргу в розмірі 70 991,42 грн.
Таким чином, колегія суддів погоджується із твердженнями суду першої інстанції, що висновок контролюючого органу щодо наявності непогашеної заборгованості у позивача зроблено лише на підставі застарілих даних з картки платника без урахування чинних судових рішень, якими таку заборгованість скасовано.
Доводи апелянта про те, що підставою для застосування штрафних санкцій та нарахування пенсі ТОВ «Будакс»  є несвоєчасна сплата єдиного внеску по звітам про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 21.08.2015 по 21.08.2018, колегія суддів оцінює критично, оскільки на їх підтвердження не надано жодних доказів.
Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Більше того, судом першої та апеляційної інстанції під час розгляду справи встановлено, що будь-які порушення позивачем Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» за період 21.08.2015 до 21.08.2018 відсутні, а тому відсутні підстави для нарахування штрафних санкцій.
Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність оскаржуваних рішень щодо накладення штрафу та пені.
Доводи апеляційної скарги Головного управління ДПС у м. Києві не підтверджують порушення позивачем норм    Податкового кодексу, жодним чином не спростовують висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права, а відтак не є підставою для скасування рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10 квітня 2025 року.
До того ж, колегія суддів наголошує, що Головне управління ДПС у м. Києві в апеляційній скарзі обмежилося лише викладом фактичних обставин та копіюванням положень чинного законодавства безвідносно до підстав звернення із даним адміністративним позовом та висновків суду першої інстанції. 
Доводи апеляційної скарги є абсолютно ідентичними тим, що вже були викладені відповідачем у відзиві на позовну заяву, та яким судом першої інстанції надано вірну правову оцінку і задоволено позовні вимоги.
Жодних нових аргументів, які б доводили порушення норм матеріального або процесуального права, у апеляційній скарзі не зазначено, лише міститься посилання на норми чинного законодавства.
Згідно статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до  статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.                                                                                                                                                                                                    
Керуючись статтями 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії судді                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві - залишити без задоволення, а рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10 квітня 2025 року у справі №640/21836/18 - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач                                                                                    О.М.Кузьмишина

Судді                                                                                                              І.О.Грибан

                                                                                     О.В.Карпушова