УХВАЛА
22 вересня 2025 року 
м. Київ
справа №160/31913/24
адміністративне провадження № К/990/38424/25  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Стеценка С.Г.,
суддів: Бучик А.Ю., Гриціва М.І.,
перевіривши касаційну скаргу Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.03.2025 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 21.08.2025 у справі №160/31913/24 за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "ДТІ ГРУП" про визнання протиправними та скасування рішень,
УСТАНОВИВ:
ФОП ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "ДТІ ГРУП", в якому просив:
визнати протиправними та скасувати рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів:
- № ЗХ/ЛВ/27714/РН/202/341 /РО/02 від 30.09.2024 р.,
- № ЗХ/ЛВ/27714/РН/202/341/РО/05 від 30.09.2024 р.,
- № ЗХ/ЛВ/27714/РН/202/341 /РО/08 від 30.09.2024 р.,
- № ЗХ/ЛВ/27714/РН/202/341 /РО/11 від 30.09.2024 р.,
- № ЗХ/ЛВ/27714/РН/202/341/РО/14 від 30.09.2024 р.,
- № ЗХ/ЛВ/27714/РН/202/341 /РО/17 від 30.09.2024 р.,
- № ЗХ/ЛВ/27714/РН/202/341/РО/20 від 30.09.2024 р.,
- № ЗХ/ЛВ/27714/РН/202/341 /РО/23 від 30.09.2024 р.,
- № ЗХ/ЛВ/27714/РН/202/341 /РО/26 від 30.09.2024 р.;
визнати протиправними та скасувати постанови про накладення штрафу:
- № ЗХ/ЛВ/27714/РН/202/341-ЗХ/ЛВ/32249/РН/356/П342/ПТ/01/ПС/01 від 14.11.2024 р.,
- № ЗХ/ЛВ/27714/РН/202/341-ЗХ/ЛВ/32249/РН/356/П342/ПТ/02/ПС/02 від 14.11.2024 р.,
- № ЗХ/ЛВ/27714/РН/202/341-ЗХ/ЛВ/32249/РН/356/П342/ПТ/03/ПС/03 від 14.11.2024 р.,
- № ЗХ/ЛВ/27714/РН/202/341-ЗХ/ЛВ/32249/РН/356/П342/ПТ/04/ПС/04 від 14.11.2024 р.,
- № ЗХ/ЛВ/27714/РН/202/341-ЗХ/ЛВ/32249/РН/356/П342/ПТ/05/ПС/05 від 14.11.2024 р.,
- № ЗХ/ЛВ/27714/РН/202/341-ЗХ/ЛВ/32249/РН/356/П342/ПТ/06/ПС/06 від 14.11.2024 р.,
- № ЗХ/ЛВ/27714/РН/202/341-ЗХ/ЛВ/32249/РН/356/П342/ПТ/07/ПС/07 від 14.11.2024 р.,
- № ЗХ/ЛВ/27714/РН/202/341-ЗХ/ЛВ/32249/РН/356/П342/ПТ/08/ПС/08 від 14.11.2024 р.,
- № ЗХ/ЛВ/27714/РН/202/341-ЗХ/ЛВ/32249/РН/356/П342/ПТ/09/ПС/09 від 14.11.2024 р.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.03.2025, яке залишене без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 21.08.2025, позовні вимоги задоволено повністю.
Визнано протиправними та скасовано рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 30.09.2024 року:
- № ЗХ/ЛВ/27714/РН/202/341/РО/02,
- № ЗХ/ЛВ/27714/РН/202/341/Р0/05,
- № ЗХ/ЛВ/27714/РН/202/341/РО/08,
- № ЗХ/ЛВ/27714/РН/202/341/РО/11,
- № ЗХ/ЛВ/277 І4/РН/202/341/РО/14,
- № ЗХ/ЛВ/27714/РН/202/341/РО/17,
- № ЗХ/ЛВ/27714/РН/202/341/РО/20,
- № ЗХ/ЛВ/27714/РН/202/341/РО/23,
- № ЗХ/ЛВ/27714/РН/202/341/РО/26
та постанови про накладення штрафу від 14.11.2024 року:
- № ЗХ/ЛВ/27714/РН/202/341-ЗХ/ЛВ/32249/РН/356/П342/ПТ/01/ПС/01,
- № ЗХ/ЛВ/27714/РН/202/341-ЗХ/ЛВ/32249/РН/356/П342/ПТ/02/ПС/02,
- № ЗХ/ЛВ/27714/РН/202/341-ЗХ/ЛВ/32249/РН/356/П342/ПТ/03/ПС/03,
- № ЗХ/ЛВ/27714/РН/202/341-ЗХ/ЛВ/32249/РН/356/П342/ПТ/04/ПС/04,
- № ЗХ/ЛВ/27714/РН/202/341-ЗХ/ЛВ/32249/РН/356/П342/ПТ/05/ПС/05,
- № ЗХ/ЛВ/27714/РН/202/341-ЗХ/ЛВ/32249/РН/356/П342/ПТ/06/ПС/06,
- № ЗХ/ЛВ/27714/РН/202/341-ЗХ/ЛВ/32249/РН/356/П342/ПТ/07/ПС/07,
- № ЗХ/ЛВ/27714/РН/202/341-ЗХ/ЛВ/32249/РН/356/П342/ПТ/08/ПС/08,
- №ЗХ/ЛВ/27714/РН/202/341-ЗХ/ЛВ/З2249/РН/З56/ПЗ42/ПТ/09/ПС/09,
прийняті Західним міжрегіональним управлінням Державної служби з питань праці стосовно Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 .
18.09.2025 до Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» надійшла касаційна скарга Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, в якій скаржник просить скасувати рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.03.2025 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 21.08.2025, та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позивних вимог у повному обсязі.
За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження у справі колегією суддів встановлено таке.
Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Водночас пунктом 2 частини п`ятої цієї ж норми процесуального закону обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Частиною шостою статті 12 КАС України передбачено перелік категорій справ, які відносяться до справ незначної складності, зокрема, інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.
Зі змісту пункту 10 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України можна зробити висновок про те, що суд має право віднести до категорії справ незначної складності справу, яка не передбачена у вищезазначеному переліку, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.
За правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи, які підлягають розгляду за правилами загального позовного провадження у виключному порядку (частина четверта статті 12 КАС України), а також через складність та інші обставини (частина третя статті 12 КАС України).
За змістом пункту 6 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує: для юридичних осіб - ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; для фізичних осіб та фізичних осіб - підприємців - тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
У КАС України термін "розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб" вживається у значенні - розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення (пункт 24 частини першої статті 4 КАС України).
Відповідно до приписів статті 7 Закону України від 09.11.2023 №3460-ІХ «Про Державний бюджет України на 2024 рік» станом на 01 січня 2024 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 3 028, 00 грн.
Предметом оскарження у справі є визнання протиправним та скасування рішень про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів: № ЗХ/ЛВ/27714/РН/202/341 /РО/02 від 30.09.2024 р., № ЗХ/ЛВ/27714/РН/202/341/РО/05 від 30.09.2024 р., № ЗХ/ЛВ/27714/РН/202/341 /РО/08 від 30.09.2024 р., № ЗХ/ЛВ/27714/РН/202/341 /РО/11 від 30.09.2024 р., № ЗХ/ЛВ/27714/РН/202/341/РО/14 від 30.09.2024 р., № ЗХ/ЛВ/27714/РН/202/341 /РО/17 від 30.09.2024 р., № ЗХ/ЛВ/27714/РН/202/341/РО/20 від 30.09.2024 р., № ЗХ/ЛВ/27714/РН/202/341 /РО/23 від 30.09.2024 р., № ЗХ/ЛВ/27714/РН/202/341 /РО/26 від 30.09.2024 р. та визнання протиправним та скасування постанов про накладення штрафів, що винесені на підставі Акту перевірки стану виконання суб`єктом господарювання Рішень про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів № ЗХ/ЛВ/27714/РН/202/341-ЗХ/ЛВ/32249/РН/356 від 04.11.2024 р. та протоколів про виявлені порушення вимог Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» та Закону України «Про загальну безпечність нехарчової продукції», а саме: № ЗХ/ЛВ/27714/РН/202/341 -ЗХ/ЛВ/З2249/РН/З56/П342/ПТ/01 /ПС/01 від 14.11.2024 року щодо накладення штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян у сумі 17 000,00 грн; № ЗХ/ЛВ/27714/РН/202/341-ЗХ/ЛВ/32249/РН/356/П342/ПТ/02/ПС/02 від 14.11.2024 року щодо накладення штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян у сумі 17 000,00 грн; № ЗХ/ЛВ/27714/РН/202/341-ЗХ/ЛВ/32249/РН/356/П342/ПТ/03/ПС/03 від 14.11.2024 року щодо накладення штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян у сумі 17 000,00 грн; № ЗХ/ЛВ/27714/РН/202/341-ЗХ/ЛВ/32249/РН/356/П342/ПТ/04/ПС/04 від 14.11.2024 року щодо накладення штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян у сумі 17 000,00 грн; № ЗХ/ЛВ/27714/РН/202/341-ЗХ/ЛВ/32249/РН/356/П342/ПТ/05/ПС/05 від 14.11.2024 року щодо накладення штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян у сумі 17 000,00 грн; № ЗХ/ЛВ/27714/РН/202/341-ЭХ/ЛВ/32249/РН/356/П342/ПТ/06/ПС/06 від 14.11.2024 року щодо накладення штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян у сумі 17 000,00 грн; № ЗХ/ЛВ/27714/РН/202/341-ЗХ/ЛВ/32249/РН/356/П342/ПТ/07/ПС/07 від 14.11.2024 року щодо накладення штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян у сумі 17 000,00 грн; № ЗХ/ЛВ/27714/РН/202/341-ЗХ/ЛВ/32249/РН/356/П342/ПТ/08/ПС/08 від 14.11.2024 року щодо накладення штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян у сумі 17 000,00 грн; № ЗХ/ЛВ/27714/РН/202/341 -ЗХ/ЛВ/З2249/РН/З56/ПЗ42/ПТ/09/ПС/09 від 14.11.2024 року щодо накладення штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян у сумі 17 000,00 грн.
Відкриваючи провадження у зазначеній справі, суд першої інстанції, виходячи з положень частини 1 статті 12, приписів положень частини 5 статті 262 та статті 257 КАС України, відніс таку справу до категорії справ незначної складності та призначив розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
Доведення вищезазначених обставин та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень у справах незначної складності, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.
Вказані критерії прийнятності касаційної скарги встановлені задля можливості забезпечення Верховним Судом ключової мети касаційного перегляду - виправлення судових помилок та усунення недоліків судочинства, що призвели до порушення прав учасників справи. Касаційний перегляд за своєю сутністю має екстраординарний характер і спрямований на забезпечення основоположних гарантій справедливого судового розгляду, які становлять зміст конституційного принципу верховенства права.
В касаційній скарзі скаржник описує фактичні обставини у справі, зазначає нормативно-правове регулювання спірних правовідносин, а також посилається на пункти 1 та 3 частини 4 статті 328 КАС України.
Так, процесуальний закон передбачає умови, за наявності яких справи незначної складності можуть переглядатися в касаційному порядку.
Оцінивши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що скаржником не доведено існування обставин, визначених частиною п`ятою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
Скаржник в касаційній скарзі фактично зазначає про необхідність здійснити переоцінку встановлених судом у справі обставин, а також надати перевагу одним доказам над іншими, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції згідно з положеннями частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України.
Суд зазначає, що посилання у касаційній скарзі на пункти 1 та 3 частини 4 статтіі 328 КАС України, як на підставу касаційного оскарження судових рішень прийнятих у малозначній справі, не виключає застосування положень пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
Так, процесуальний закон передбачає умови, за наявності яких справи незначної складності можуть переглядатися в касаційному порядку.
Суд зазначає, що посилання у касаційній скарзі на частину четверту статті 328 КАС України, як на підставу касаційного оскарження судових рішень прийнятих у малозначній справі, не виключає застосування положень пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
Верховний Суд звертає увагу на те, що можливість відкриття касаційного провадження у малозначних справах залежить виключно від обставин конкретної справи: її значення для формування єдиної правозастосовчої практики; неможливості спростування особою, яка подає касаційну скаргу, обставин, встановлених оскаржуваним судовим рішенням, при розгляді іншої справи; значного суспільного інтересу справи чи її виняткового значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; помилкового віднесення судом справи до категорії справ незначної складності.
Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію "суду права", що розглядає справи, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави, та не є "судом фактів".
Зазначене узгоджується з Рекомендаціями № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07.02.1995, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження.
Відповідно до частини "с" статті 7 цієї Рекомендації скарги в суд третьої інстанції повинні подаватися в першу чергу у рамках таких справ, які заслуговують третього судового розгляду, наприклад справи, які будуть розвивати право або які будуть сприяти однаковості тлумачення закону.
Їх коло може бути також обмежене скаргами по тих справах, які стосуються питань права, які мають значення для всього суспільства в цілому. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування того, чому її справа буде сприяти досягненню таких цілей.
Зазначене дає підстави вважати, що за поданою касаційною скаргою оскаржуються судові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.
З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження за поданою касаційною скаргою слід відмовити.
На підставі наведеного та керуючись статтями 328, 333, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.03.2025 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 21.08.2025 у справі №160/31913/24 за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "ДТІ ГРУП" про визнання протиправними та скасування рішень.
Копію цієї ухвали суду направити особі, яка подала касаційну скаргу, в порядку, визначеному статтею 251 КАС України.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач                                                                      С.Г. Стеценко
Судді                                                                                          А.Ю. Бучик
                                                                                          М.І. Гриців