КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И
 
04 листопада 2025 року                                                                             м. Київ
 
Унікальний номер справи № 752/22278/24
Апеляційне провадження № 22-ц/824/13238/2025
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:     головуючого  -  Левенця Б.Б.,    
суддів - Євграфової Є.П., Саліхова В.В.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні) апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент-Банк» на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 21 травня 2025 року, ухвалене під головуванням судді  Кордюкової Ж.І., у справі за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
 
                   в с т а н о в и в :
 
У жовтні 2024 року АТ «Акцент-Банк» звернувся до суду з вказаною позовною заявою, в якій просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість, яка станом на 18 вересня 2024 року становить 82 610,69 грн та яка складається з наступного: 69 969,12 грн - заборгованість за кредитом, 12 641,57 грн - заборгованість за відсотками, а також судові витрати (а.с. 1-5).
Позовні вимоги вмотивовані тим, що 28 лютого 2024 року ОСОБА_1 підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку. У цій анкеті-заяві відповідач погодився з тим, що ця заява разом із Умовами і Правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з договором про надання банківських послуг до його укладення і згоден з його умовами та зобов`язується виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг.
28 лютого 2024 року ОСОБА_1 підписав заяву про відкриття, ведення поточного рахунку та встановлення кредитного ліміту за карткою рахунком, у якій просив відкрити йому поточний рахунок та встановити кредитний ліміт.
Відповідно до вищезазначеної заяви сума кредиту - від 1 000,00 грн до 200 000, 00 грн, строк кредитування - 240 місяців.
Згідно з паспортом споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка «Вигода» тип кредиту - кредитування рахунку з пільговим періодом використання, ліміт кредиту - до 200 000, 00 грн, строк кредитування 240 місяців з правом автоматичного продовження, мета кредиту - на споживчі потреби, спосіб надання - встановлення кредитного ліміту на платіжну картку, реальна річна процентна ставка - 49,34% річних, процентна ставка - фіксована, повернення кредиту - щомісяця, до останнього дня поточного місяця включно, в розмірі не менше 4% заборгованості та не менше нарахованих відсотків за користування кредитом, строк позовної давності - 5 років.
Згідно з випискою з карткового рахунку відповідача в період з 28 лютого 2024 року по 18 вересня 2024 року він користувався кредитними коштами шляхом оплати товарів та/або послуг, зняття готівки.
Відповідно до довідки, складеної позивачем, ОСОБА_1 відкрито рахунок № НОМЕР_1 та видані картки № НОМЕР_2 , НОМЕР_3 та НОМЕР_4 строком дії до грудня 2031 року.
За період з 28 лютого 2024 року по 18 вересня 2024 року розмір кредитного ліміту ОСОБА_1 неодноразово змінювався та 09 квітня 2024 року був збільшений до 70 000, 00 грн.
Згідно з наданим банком розрахунком заборгованість відповідача за договором, станом на 18 вересня 2024 року становить 82 610,69 грн, яка складається з наступного: 69 969,12 грн - заборгованість за кредитом, 12 641,57 грн - заборгованість за відсотками.
Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 21 травня 2025 року відмовлено в задоволенні позову АТ «Акцент-Банк» до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості (а.с. 42-44). 
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем банк дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону №1023-XII про повідомлення споживача про Умови та правила надання банківських послуг, про які вважав узгодженими банк. Матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «А-Банк» розміщеного на сайті http://a-bank.com.ua./green/tariffs в розділі «Умови та правила» розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в А-Банку. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та правила споживчого кредитування. До такого висновку дійшов і Верховний Суд України у постанові від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15). Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.
Не погодившись з рішенням районного суду, 18 червня 2025 року представник АТ «Акцент-Банк» - адвокат Омельченко Є.В. подав до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення від 21 травня 2025 року у справі і задовольнити позовні вимоги банку у повному обсязі, а також стягнути судові витрати, пов`язані з поданням апеляційної скарги у розмірі судового збору (а.с. 52-60).
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що відповідач в Анкеті-Заяві про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в А-Банку підтвердив під розпис факт ознайомлення з Умовами і Правилами надання банківських послуг та зобов`язався в подальшому регулярно знайомитись зі змінами до них, викладеними на сайті Банку. Як вбачається з розрахунку заборгованості, боржник користувалась кредитом, значить ознайомився з Умовами і Правилами надання банківських послуг в А-Банку і погодився з ними, оскільки даний кредитний договір є договором Оферти. Згідно до ст. 641 ч. 1 а. 1 та ст. 642 ч. 1 ЦК України, Пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною та безумовною. Доказом наявності факту виконання вимог Закону України «Про захист прав споживачів» є положення ч. 2 ст. 638, ч. 2 ст. 642 ЦК України, тобто фактичне прийняття пропозиції до укладання договору дією та сплата періодичних платежів.
Зазначав, що ОСОБА_1 погодився з умовами, що діяли на момент зняття коштів (ч. 2 ст. 638, ч. 2 ст. 642 ЦК України, - фактичне прийняття пропозиції до укладання договору дією) і вже повинен сплачувати процентну ставку. Посилання на постанову Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 в частині відмови у стягненні процентів жодним чином не обґрунтовано, оскільки в справі № 342/180/17 розглядався випадок, коли Тарифи Банку не було підписано боржником. В даному ж випадку до матеріалів справи додано не тільки тарифи із сайту Банку та Паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», а і заява щодо встановлення кредитного ліміту, в якій чітко зазначені всі оговорені умови кредитування, строки, процентна ставка, та багато іншого. Заяву підписано боржником за допомогою електронного підпису. Свою згоду на використання електронного підпису відповідач надала у Анкеті-Заяві про приєднання до Умов та Правил надання Банківських послуг в АТ «А-Банку».
Представник апелянта наполягав, що потрібно використовувати не постанову Верховного Суду від 03 липня 2019 року по справі № 342/180/17, а на іншу судову практику (яка наявна по справах, де присутній Паспорт споживчого кредиту, якого не було у справі № 342/180/17), а саме на постанову Верховного Суду від 02 грудня 2020 року по справі №284/157/20. Паспорт кредиту оформлено у відповідності до Додатку №1 до Закону України «Про споживче кредитування», і строк кредиту зазначається у розділі №2 «Основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача» підрозділі «Строк кредитування» де зазначено строком кредитування 240 місяців. Розділ №7 Паспорту «Інші важливі аспекти» підрозділ «Дата надання інформації» містить дату, до якої, у відповідності з ст. 643 ЦК України, кредитор повинен був отримати відповідь - згоду на дані умови кредитування (акцепт) від позичальника, і навіть якщо він її отримав із запізненням, то це не має значення, якщо Банк з цим погоджується.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
При цьому, судом апеляційної інстанції було забезпечено право відповідача ОСОБА_1 подати відзив (заперечення) проти апеляційної скарги та (або) докази на спростування заявлених позовних вимог, направивши відповідне поштове повідомлення 03 вересня 2025 року і 22 вересня 2025 року на зазначену ним адресу (а.с. 76, 79-83). 
За правилами частини тринадцятої ст. 7, частини першої ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга розглянута апеляційним судом в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні).
 
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню враховуючи наступне.
 
Судом встановлено, що 28 лютого 2024 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк», що містить його анкетні дані (а.с. 6).
Проставленням власноруч свого підпису під заявою відповідач, серед іншого, підтвердив, що підписана анкета-заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг АТ «А-Банк» становлять договір про надання банківських послуг, умови якого відповідачці зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення.
Матеріали справи містять паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка «Вигода», підписаний ОСОБА_1 28 лютого 2024 року простим електронним підписом (а.с. 10-11).
Згідно з довідкою за картами, наданої головою правління АТ «А-Банк», вбачається, що ОСОБА_1 відкрито рахунок № НОМЕР_5 та видано картки № НОМЕР_2 , строком дії до грудня 2031 року, №  НОМЕР_3 , строком дії до грудня 2031 року, № НОМЕР_4 , строком дії до грудня 2031 року (а.с. 13).
Відповідно до довідки за лімітами вбачається, що 28 лютого 2024 року ОСОБА_1 встановлено кредитний ліміт 17 000, 00 грн, який у подальшому, 08 березня 2024 року збільшено до 47 000,00 грн, а 09 квітня 2024 року до 70 000,00 грн (а.с. 14).
На підтвердження розміру заявлених позовних вимог позивачем надано розрахунок заборгованості (а.с. 5, зворот), виписку по картці за період з 28 лютого 2024 року по 18 вересня 2024 року (а.с. 12).
З розрахунку заборгованості вбачається, що загальний залишок заборгованості за наданим кредитом становить 69 969, 12 грн, загальний залишок заборгованості по процентам становить 12 641, 57 грн, а всього 82 610, 69 грн.
У відповідності до ст. 1055 Цивільного кодексу України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Відповідно до частини другої статті 1056-1 ЦК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до частини другої статті 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Отже, сума наданого кредиту, розмір процентної ставки, порядок її нарахування, розмір і порядок нарахування штрафу та пені повинні бути передбачені у письмовому договорі.
Згідно з частинами першою, другою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Частиною першою статті 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У цьому випадку, умови кредитного договору, який за своєю суттю є договором приєднання, розробив АТ «Акцент-Банк». Такі умови повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. З огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
У анкеті-заяві від 28 лютого 2024 року розмір наданого кредитного ліміту не вказано, процентна ставка не зазначена, відсутні умови договору про обов`язок повернути кошти і встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, не зазначено номеру картки та реквізитів карткового рахунку.
Водночас, банк на підтвердження наявності заборгованості та її розміру надав до суду розрахунок заборгованості та виписку по картці.
Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.
Разом з тим, відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором.
До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18, від 28 жовтня 2020 року у справі № 760/7792/14-ц, від 17 грудня 2020 року у справі № 278/2177/15-ц.
Виникнення заборгованості по боргових зобов`язаннях та їх розмір станом 18 вересня 2024 року підтверджується розрахунком заборгованості та випискою по кредитному договору, окрім того матеріали справи не містять доказів на спростування відображеної у розрахунку заборгованості відповідача перед банком за тілом кредиту.
Колегія суддів вважає, що наданий банком розрахунок заборгованості у сукупності із випискою із банківського рахунку, відкритого на ім`я ОСОБА_1 є належним та допустимим доказом в розумінні статей 77, 78 ЦПК України, а тому у суду першої інстанції не було обґрунтованих підстав не приймати такий розрахунок до уваги та відмовляти у стягненні заборгованості за тілом кредиту.
За змістом частини першої статті 1049 ЦК України (норми про договір позики застосовуються до кредитних правовідносин в силу частини другої статті 1054 ЦК України) позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
Згідно з випискою по особовому рахунку позичальника ОСОБА_1 , у нього перед банком виникла заборгованість за кредитом у розмірі 82 610, 69 грн.
Враховуючи, що усі фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «Акцент-Банк» не повернуті, а також положення частини другої статті 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, колегія суддів дійшла висновку, що банк вправі вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання боржника повернути фактично отриману та неповернуту суму кредитних коштів у розмірі 69 963,12 грн, відтак позовні вимоги банку у частині стягнення з відповідача на його користь заборгованості за тілом кредиту підлягають задоволенню.
Щодо доводів апеляційної скарги в частині підписаного відповідачем паспорту споживчого кредиту, колегія суддів зазначає про таке.
Об`єднана палата Касаційного цивільного суду Верховного Суду у постанові від 23 травня 2022 року у справі №393/126/20 (провадження № 61-14545сво20) дійшла висновку про те, що «під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація; правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами: першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін; зазвичай правочин фіксується в одному документі. Це стосується як односторонніх правочинів, (наприклад, складення заповіту), так і договорів (дво- і багатосторонніх правочинів). Домовленість сторін дво- або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину; потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту».
Отже, долучений до позову паспорт споживчого кредиту не приймається до уваги судом та не може вважатись складовою кредитного договору, форма такого документу носить інформаційний характер та не є складовою кредитного договору.
Посилання скаржника на правові висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 02 грудня 2020 року у справі № 284/157/20-ц відхиляються колегією суддів, оскільки Об`єднана палата Касаційного цивільного суду Верховного Суду у постанові від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20 відступила від висновку, викладеного у постанові, на яку посилається скаржник.
За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови та правила надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк», відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком витяг з Умов та правил надання банківських послуг у ПАТ «Акцент-Банк», тарифи користування кредитною карткою «Зелена» через їх мінливий характер не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із ОСОБА_1 кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
Крім цього, застосування доданих позивачем тарифів можливе у випадку ідентифікації картки, яку отримав позичальник. Проте, підписана відповідачем анкета-заява не містить відомостей про тип отриманої картки.
За установлених обставин, колегія суддів не вбачає підстав для стягнення із відповідача процентів за користування кредитом, оскільки їх погодження не підтверджується матеріалами справи.
Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції доказів, колегія  суддів вважає, що висновок суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог є необґрунтованим, не відповідає обставинам справи та положенням матеріального закону.
Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому колегія судді апеляційного суду вбачає підстави для його скасування і ухвалення нового про задоволення позову у частині стягнення суми тіла кредиту у розмірі 69 969, 12 грн, вимоги про стягнення процентів за кредитом - задоволенню не підлягають.
 
Щодо розподілу судових витрат.
 
Згідно з частиною тринадцятою ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволеної частини позову (84,69%), а саме за розгляд справи районним судом 2 564, 41 грн, апеляційним судом - 3 077, 29 грн (а.с. 32 зворот, 66).
З огляду на положення частини третьої статті 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах касаційному оскарженню не підлягають, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.
 
Керуючись ст.ст. 367, 376, 381-384 ЦПК України, -
 
п о с т а н о в и в :
 
Апеляційну скаргуАкціонерного товариства «Акцент-Банк» - задовольнити частково.
Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 21 травня 2025 року  - скасувати і ухвалити нове.
Позов Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 (РКНООП НОМЕР_6 ) на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» (ЄДРПОУ 14360080) заборгованість по тілу кредиту за кредитним договором б/н від 28 лютого 2024 року у розмірі 69 969 грн. 12 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 (РКНООП НОМЕР_6 ) на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» (ЄДРПОУ 14360080) судовий збір у розмірі 2 564 грн. 41 коп. за розгляд справи судом першої інстанції, 3 077 грн. 29 коп. - за розгляд справи в апеляційному суді.
Постанова набирає законної сили негайно з дня ухвалення і оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Судді Київського апеляційного суду:                              Б.Б. Левенець

Є.П. Євграфова

В.В. Саліхов