КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД  
                                                                                                                                         
Справа № 757/59258/18-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/6034/2025
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ
01 жовтня 2025 року                                                                                                м. Київ
     Київський апеляційний суд в складі колегії суддів 
судової палати з розгляду цивільних справ:
                                                                                                                              
                                    судді-доповідача     Болотова Є.В.,
                                                     суддів:     Музичко С.Г., Сушко Л.П.,                                                                            
                                         при секретарі      Ганжалі С.К.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору недійсним, 
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва 22 листопада 2022 року, ухваленого під головуванням судді Соколова О.М.,-
встановив:
 
У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду із названим позовом.
ОСОБА_1 просила: визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений від імені ОСОБА_1 та ОСОБА_3 як продавців, та від імені ОСОБА_2 як покупця, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Романовським Б.П. 14 червня 2012 року та зареєстрований в реєстрі за № 1573; визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 , укладений від імені ОСОБА_1 як продавця та від імені ОСОБА_2 як покупця, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Романовським Б.П. 14 червня 2012 року та зареєстрований в реєстрі за № 1571.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вказані договори ОСОБА_1 не підписувала та квартири відповідачу не продавала. В приміщенні нотаріальної контори приватного нотаріуса Романовського Б.П. ОСОБА_1 14 червня               2012 року не перебувала, договорів не укладала.
ОСОБА_2 жодних грошових коштів від продажу квартир ОСОБА_1 не передавав.
Рішенням Печерського районного суду м. Києва 22 листопада 2022 року у задоволенні позову відмовлено.
Постановою Київського апеляційного суду від 18 вересня 2023 року апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Печерського районного суду м. Києва 22 листопада 2022 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Постановою Верховного суду від 20 листопада 2024 року касаційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задоволено частково. Постанову Київського апеляційного суду від 18 вересня 2023 року скасовано,  справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
На адресу Київського апеляційного суду надійшло клопотання представника ОСОБА_1 про відкладення судового засіданні у зв`язку із захворювання позивача. Обгрунтованості причин неявки в судове засідання безпосередньо адвоката клопотання не містить.
Враховуючи, що у справі було призначено сім судових засідань, з яких ОСОБА_1 була присутня на двох з них та неодноразово зверталась до Київського апеляційного суду із клопотаннями про відкладення чотирьох засідань, колегія судді вважає за необхідне відмовити у задоволенні названого клопотання.
В судовому засіданні представник ОСОБА_2 заперечив щодо задоволення вимог апеляційної скарги.
Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про його час і місце повідомлялись належним чином.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника ОСОБА_2 , перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із недоведеності та необґрунтованості позовних вимог. ОСОБА_1 не надано належних доказів на підтвердження того, що позивач не укладала та не підписувала спірні договори купівлі-продажу квартир.
Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції.
Встановлено, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належала квартира загальною площею 42,8 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 були співвласниками квартири АДРЕСА_1 в рівних частках.
14 червня 2012 року підписано договір купівлі продажу квартири АДРЕСА_1 , за яким  ОСОБА_1 та ОСОБА_3 як продавці передали, а ОСОБА_2 як покупець набув у власність вказану квартиру. Договір зареєстрований в Державному реєстрі правочинів 14 червня 2012 року о 14:25:33 за № 1573.
14 червня 2012 року підписано договір купівлі продажу квартири    АДРЕСА_2 , за яким ОСОБА_1 як продавець передала, а ОСОБА_2 як покупець набув у власність вказану квартиру. Договір зареєстрований в Державному реєстрі правочинів14 червня 2012 року № 1571.
Обгрунтовуючи позовну заяву, ОСОБА_1 зазначала, що вказані договори купівлі-продажу квартир не підписувала, грошові кошти від ОСОБА_2 не отримувала, в день посвідчення договорів в приміщенні приватного нотаріуса не перебувала.
ОСОБА_1 вказувала, що 14 червня 2012 року перебувала на дачі в Конча-Заспі, оскільки доглядала за своєю хворою матір`ю, після чого на службовому автомобілі автопідприємства «Господарсько-фінансовий департамент» Секретаріату Кабінету Міністрів прибула в аеропорт «Бориспіль».
На підтвердження позовних вимог ОСОБА_1 долучено копії посадкових талонів, за якими ОСОБА_1 14 червня 2012 року відлітала до Республіки Кіпр авіарейсом «Київ-Ларнака», а ОСОБА_2 12 червня 2012 року відлітав до Республіки Кіпр. 
За ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
За ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Відповідно до ч. 1-2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.
Частинами 1-5 статті 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
За ч. 2-3 ст. 102 ЦПК України предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.
Суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності. У разі необхідності суд може призначити декілька експертиз, додаткову чи повторну експертизу (ст. 103 ЦПК України).
Так, передаючи справу на новий розгляд до Київського апеляційного суду Верховний Суд вказав, що апеляційний судом не було вирішено заявлене клопотання ОСОБА_1 про призначення повторної судової почеркознавчої експертизи та не з`ясовано чи існували в учасника справи обставини неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Верховний Суд звернув увагу на те, що  належним доказом, який би міг засвідчити належність підпису особи на письмових документах є висновок почеркознавчої експертизи.
В судовому засіданні, призначеному на 27 серпня 2025 року, на запитання головуючого судді щодо необхідності призначення у справі судової почеркознавчої експертизи ОСОБА_1 та її представник заперечили, оскільки матеріали справи містять достатньо доказів на підтвердження того, що позивачем спірні договори купівлі-продажу квартири не підписувались. Письмово зафіксувати свою процесуальну позицію щодо призначення судової почеркознавчої експертизи сторона позивача відмовилась.
Колегія суддів звертає увагу на те, що у справі було призначено сім судових засідань, з яких ОСОБА_1 була присутня на двох з них та неодноразово зверталась до Київського апеляційного суду із клопотаннями про відкладення чотирьох засідань.
Вказане унеможливило вирішення колегією суддів клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи та відібрання у позивача необхідних зразків підписів.
Крім того, Верховний Суд вказав, що оскільки суд апеляційної інстанції відмовив у задоволенні клопотання представника ОСОБА_2 про допит в якості свідка приватного нотаріуса Київського нотаріального округу Романовського Б.П., висновки про особисту відсутність ОСОБА_1 під час підписання оспорюваних договорів є передчасними, оскільки вони зроблені виключно на підставі доказів, які надала сторона позивача.
На виконання вимог Верховного Суду апеляційним судом неодноразово направлялись судові повістки про виклик приватного нотаріуса Київського нотаріального округу Романовського Б.П. (м. Київ, вул. Передова 7А/    ІНФОРМАЦІЯ_1 ) в судові засідання, призначені на 11 червня 2025 року, на 27 серпня 2025 року та на 01 жовтня 2025 року.
У зв'язку із поверненням  на адресу Київського апеляційного суду конверту із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» судом 17 червня 2025 року направлено запит до Міністерства юстиції України з метою з'ясування актуальної адреси приватного нотаріуса Київського нотаріального округу Романовського Б.П. 
Згідно відповіді Міністерства юстиції України від 18 червня 2025 року, адреса робочого місця приватного нотаріуса Київського нотаріального округу Романовського Б.П.: м. Київ, вул. Передова 7А, ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відтак, апеляційним судом вживались усі необхідні заходи для виклику в судове засідання приватного нотаріуса з метою встановлення особистої присутності/відсутності ОСОБА_1 під час підписання оспорюваних договорів.
Враховуючи вищевикладене, вказівки Верхового Суду та процесуальну поведінку ОСОБА_1 колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження неукладення та непідписання нею оспорюваних договори                  купівлі-продажу квартир.
Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції необґрунтовано не задоволено клопотання про виклик приватного нотаріуса Київського нотаріального округу Романовського Б.П., внаслідок чого ухвалено незаконне рішення суду, колегія суддів оцінює критично, оскільки під час апеляційного перегляду колегією суддів вказане клопотання задоволено та неодноразово направлялись судові повістки на поштову/електронну адресу приватного нотаріуса.
Доводи апеляційної скарги про те, що для правильного вирішення спору між сторонами необхідно призначити повторну почеркознавчу експертизу, колегія суддів відхиляє, оскільки під час розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 та її представник в судовому засіданні повідомили щодо відсутності підстав у призначенні такої експертизи.
Інші доводи апеляційної скарги також не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального або неправильне застосування норм процесуального права.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 22 листопада 2022 року ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає.
Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-       
 
   постановив:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Печерського районного суду м. Києва 22 листопада 2022 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.
 
Повний текст складено 14 жовтня 2025 року.

 

 
Суддя-доповідач                                                                                            Є.В. Болотов 

 
Судді:                                                                                                             С.Г. Музичко

                                                                                                                                                               
                                                                                                                           Л.П. Сушко