РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2025 року 
м. Рівне

Справа № 566/363/25
Провадження № 22-ц/4815/1294/25

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 

судді-доповідача      – Шимківа С.С.,
суддів:                 – Боймиструка С.В., Ковальчук Н.М.,
учасники справи: 
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Дроменко Людмили Василівни на ухвалу Млинівського районного суду Рівненської області від 16 липня 2025 року (постановлену у складі судді Хомицької А.А.) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-
в с т а н о в и в :
У провадженні Млинівського районного суду Рівненської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.
Ухвалою Млинівського районного суду Рівненської області від 16 липня 2025 року клопотання відповідача ОСОБА_2 про надання строку на примирення – задоволено частково.
Призначено сторонам у справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 строк для примирення – три місяці.
Провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу – зупинено.
Не погоджуючись із ухвалою місцевого суду, представник ОСОБА_1  – адвокат Дроменко Л.В. оскаржила її в апеляційному порядку.
У поданій апеляційній скарзі зазначає, що у позовній заяві ОСОБА_1 наголошувала, що вона не згодна на надання строку на примирення, оскільки її рішення про розірвання шлюбу є остаточним, а надання строку на примирення не виправить стан шлюбних відносин між сторонами справи, адже між ними не існує будь-якого спілкування, а збереження сім`ї є неможливим і суперечить її інтересам.
Незважаючи на те, що ОСОБА_1 категорично заперечувала щодо надання строку на примирення, не надання відповідачем доказів, які б свідчили про існування обставин, які зазначені ним у заяві про надання строку на примирення та вчинення ним будь-яких дій направлених на збереження шлюбу, суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про задоволення заяви відповідача та визначення трьохмісячного строку на примирення сторін.
Також заперечує щодо зупинення місцевим судом провадження у справі, що перешкоджає подальшому вирішенню питання про розірвання шлюбу, який ОСОБА_1 не бажає зберігати.
Просить скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставини, що мають значення для справи. 
Судом встановлено, що  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у зареєстрованому шлюбу, що підтверджується свідоцтво про шлюб (а.с. 8, зворот).
Звертаючись до суду із позовом до  ОСОБА_2  про розірвання шлюбу,  ОСОБА_1  позовну заяву обґрунтовує тим, що у сторін відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя, шлюб, сім`ю, відсутнє взаєморозуміння. Вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Наразі шлюб носить формальних характер, адже шлюбні відносини між ними припинилися з грудня 2024 року.
06.05.2025 року  ОСОБА_2  подав до суду першої інстанції заяву, якою просив надати сторонам строк на примирення до шести місяців, яку мотивував тим, що швидке розлучення може негативно вплинути на стан здоров`я їх сина та ще більше загострити і так складний психологічний стан і здоров`я дитини.
Оскаржуваною ухвалою клопотання відповідача задоволено, визначено сторонам строк для примирення, а провадження у справі – зупинено.
Надаючи сторонам строк для примирення, суд першої інстанції виходив з вимог, визначених ч. 1 ст. 111 СК України, ч. 7 ст. 240 ЦПК України та вважав необхідним надати строк для примирення з метою збереження сім`ї та зупинив провадження в справі у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 251 ЦПК України.
Ухвала суду в частині надання строку для примирення, згідно вимог ст. 353 ЦПК України, не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, а тому у даному провадженні апеляційним судом не переглядається.
Разом з цим, колегія суддів зауважує, що надання судом строку для примирення подружжя не суперечить моральним засадам суспільства, не є примушуванням сторін до спільного проживання, втручанням у їх приватне життя, порушенням норм моралі, конституційних прав позивача та принципу добровільності шлюбу.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі надання сторонами у справі про розірвання шлюбу строку для примирення.
Оскільки надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, є обов`язковою підставою для зупинення провадження у справі, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про із вчиненням даної процесуально дії.
Ухвала суду постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для її скасування – відсутні.
Керуючись ст.ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд,-
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Дроменко Людмили Василівни залишити без задоволення, а ухвалу Млинівського районного суду Рівненської області від 16 липня 2025 року – без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач                                                   Шимків С.С.
Судді:                                                                  Боймиструк С.В. 

Ковальчук Н.М.