П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

17 листопада 2025 р.	м. Одеса	Справа № 420/17491/24	

Перша інстанція: суддя Бжассо Н.В.,
повний текст судового рішення
складено 09.09.2025, м. Одеса
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача: Димерлія О.О.,
суддів: Шляхтицького О.І., Осіпова Ю.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 09.09.2025 у справі №420/17491/24 щодо відмови в задоволені заяви, поданої в порядку приписів ст.382 КАС України
У С Т А Н О В И В:
29.08.2025 ОСОБА_1 в порядку приписів ст.382 КАС України звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із заявою про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі №420/17491/24.
Мотивуючи таке звернення позивач зазначає, що військовою частиною НОМЕР_1 не виконується рішення суду у справі №420/17491/24, яке набрало законної сили.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 09.09.2025 у справі №420/17491/24 у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду відмовлено. 
Приймаючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції виходив із того, що рішення суду у даній справі може бути виконане у примусовому порядку на підставі положень Закону України «Про виконавче провадження». Також, окружний адміністративний суд вказав, що представник позивача у поданій заяві наводить лише припущення щодо невиконання рішення суду. Встановлення строку для подання звіту про виконання судового рішення є правом суду, а не обов`язком.
Не погодившись із ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 09.09.2025 у справі №420/17491/24 позивачем до П`ятого апеляційного адміністративного суду подано апеляційну скаргу, в якій з посиланням на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи, викладено прохання скасувати оскаржуваний судовий акт із направленням справу для продовження розгляду до окружного адміністративного суду.
В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначає, що військовою частиною НОМЕР_1 рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18.09.2024 у справі №420/17491/23 не виконано. Як стверджує позивач, судом першої інстанції не забезпечено його право на ефективний контроль за виконанням рішення суду.
В силу приписів пункту 1 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, у системному зв`язку з положеннями чинного законодавства, суд апеляційної інстанції зазначає наступне. 
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною першою статті 2 КАС передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Відповідно до статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Як зазначено в рішенні в Європейського суду з прав людини у справі «Шмалько проти України» від 20.07.2004 право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43). Неможливість особою домогтися виконання судового рішення, винесеного на її користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, що викладене у першому реченні пункту першого статті 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основних свобод.
Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 18-рп/2012 від 13.12.2012 виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.
Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26.06.2013 № 5-рп/2013 вказав, що право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.
Процесуальні питання стосовно подання, розгляду заяви про зобов`язання подати звіт про виконання судового рішення, прийняття звіту та ухвалення відповідного судового рішення за наслідком вирішення такого питання визначено статтям 382 – 382-3 КАС України.
Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею 129-1 Конституції України, статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, статтями 14, 370 КАС України.
Право на судовий захист є конституційною гарантією прав та свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.
Головна мета судового контролю за виконанням рішень в адміністративних справах полягає, насамперед, у реалізації основних завдань адміністративного судочинства при здійсненні адміністративними судами правосуддя, оскільки воно не обмежується винесенням судового рішення, а також передбачає його виконання.
Порядок встановлення судового контролю за виконанням судових рішень визначено статтею 382 КАС України.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 382 КАС України суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Як установлено апеляційним судом, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 18.09.2024 у справі №420/17491/24 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено повністю.
Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби у день виключення із списків особового складу військової частини.
Зобов`язано військову частину    НОМЕР_1 нарахувати та виплати ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
Означене рішення суду першої інстанції набрало законної сили.
Позивач стверджує, що рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18.09.2024 у справі №420/17491/24 військовою частиною НОМЕР_1 не виконано. 
На противагу наведеному доводу позивача матеріали справи не містять жодного доказу. 
Колегія суддів зазначає, що приймаючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції досить формально підійшов до вирішення ініційованого ОСОБА_1 питання щодо застосування до спірних правовідносин такого інституту як «встановлення судового контролю», адже не перевірив наведеного позивачем доводу. 
Суд апеляційної інстанції відмічає, що для практичної реалізації принципів адміністративного судочинства, у контексті перевірки реального виконання рішення, суд має приймати активну участь у вирішення поставленого перед ним процесуального питання, а саме: призначити заяву до розгляду; надати військовій частині НОМЕР_1 можливість висловити власну позицію з приводу звернення ОСОБА_1 (з наданням відповідних підтверджуючих доказів); дослідження усіх аргументів сторін в системному зв`язку із поданими доказами; прийняття обґрунтованого судового рішення, тощо.  
Апеляційний адміністративний суд вказує, що ОСОБА_1 не може бути позбавлено судового захисту з формальних підстав без реальної перевірки виконання окружним адміністративним судом власного ж рішення з боку суб`єкта владних повноважень.
При цьому, колегія суддів уважає неправильним висновок суду першої інстанції про те, що рішення суду у даній справі може бути виконане у примусовому порядку на підставі положень Закону України «Про виконавче провадження», адже положеннями чинного процесуального законодавства (ст.382 КАС України) не ставиться в залежність можливість встановлення судового контролю за виконанням рішення суду від пред`явлення виконавчого листа до примусового виконання.
У заяві про встановлення судового контролю позивач вказував, що він звертався до Біляївського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) із заявою про примусове виконання рішення суду. Однак, станом на 26.08.2025 рішення суду не виконано. У зв`язку з чим, позивачем вичерпано всі способи захисту своїх прав. 
Означене ще раз вказує на формальний підхід окружного адміністративного суду до вирішення питання щодо встановлення судового контролю та безпідставність зазначення про те, що  рішення суду у даній справі може бути виконане у примусовому порядку на підставі положень Закону України «Про виконавче провадження».
Також, є безпідставним висновок окружного адміністративного суду про те, що представник позивача у поданій заяві наводить лише припущення щодо невиконання рішення суду, оскільки ініціювавши звернення до суду, в порядку приписів ст.382 КАС України, позивач уже заявляє про невиконання відповідного рішення суду відповідачем.
У свою чергу, отримавши відповідне звернення, суд має перевірити наведені в ньому доводи в системному зв`язку із позицією відповідача.
Колегія суддів зазначає, що передбачене приписами ст.382 КАС України право суду на встановлення судового контролю за виконанням рішення суду не нівелює обов`язковості виконання судового рішення, як важливої складової права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею 129-1 Конституції України, статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, статтями 14, 370 КАС України.
Суд не може відмовити особі в застосуванні до спірних правовідносин приписів ст.382 КАС України лише з тих підстав, що в силу законодавчих приписів його наділено правом, а не обов`язком встановлювати судовий контроль. 
Установлені обставини залишились поза увагою окружного адміністративного суду, що призвело до передчасності висновків про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду в адміністративній справі. 
Відповідно до статті 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про наявність законодавчо передбачених підстав для скасування оскаржуваного судового рішення, з огляду на невідповідність висновків суду обставинам справи та необхідність направлення справи до суду першої інстанції для вирішення питання про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду в адміністративній справі.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 292, 311, 320, 321, 322, 325, 328, 329, 382 КАС України, апеляційний адміністративний суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити. 
Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 09.09.2025 у справі №420/17491/24 щодо відмови в задоволені заяви, поданої в порядку приписів ст.382 КАС України - скасувати.
Справу №420/17491/24 направити до Одеського окружного адміністративного суду для вирішення питання щодо встановлення судового контролю за виконанням рішення суду.
Постанова суду набирає законної сили з дати її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач 		О.О. Димерлій	
Судді	  	О.І. Шляхтицький    Ю.В. Осіпов