Кропивницький апеляційний суд 

Справа № 33/4809/642/25                 Головуючий у суді І інстанції:  Орендовський В.А.
Категорія: ст.130 КУпАП         Доповідач в суді ІІ - інстанції: Бондарчук Р.А. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27.10.2025 року. Суддя судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду                                                Бондарчук Р.А., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницький апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 25 вересня 2025 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 , 
відмовлено в задоволенні його заяви  про розстрочення терміну сплати штрафу,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 01 липня 2025 року ОСОБА_1  визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого  ч.1 ст.130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
27 серпня 2025 року  ОСОБА_1  подав заяву про розстрочення сплати накладеного на нього штрафу, в якій зазначив, що він не має змоги сплатити всю суму штрафу одноразово, оскільки перебуває у складному матеріальному становищі.

Постановою Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 25 вересня 2025 року відмовлено у задоволенні заяви. 
Судове рішення мотивоване тим, що відповідно до частини першої статті 33 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.
Враховуючи, що ОСОБА_1 не надав суду жодного доказу на підтвердження своїх доводів про необхідність розстрочення сплати вказаного вище штрафу, то у задоволенні його заяви необхідно відмовити.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нову, якою розстрочити виконання постанови строком до завершення війни РФ з Україною. 
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що відповідно до частини 2 статті 301 КУпАП відстрочка виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу (за винятком стягнення штрафу на місці вчинення адміністративного правопорушення) здійснюється в порядку, встановленому законом. 
Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. 
Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням. 
Але такі вимоги закону суддя 1-ї інстанції не виконали через побічну зацікавленість. Положенням ч. 3 ст. 62 Конституції України, згідно якої обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь. 
А також, зазначає, що виходячи з практики застосування Європейським судом ст. Конвенції, у випадку, якщо передбачені санкції є достатньо суворими, то скоєне правопорушення має природу кримінального злочину, а отже, його судовий розгляд має відповідати принципу справедливості відповідно до статті 6 Конвенції. 
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпція, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи, викладені в апеляції, вважаю, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову судді суду першої інстанції – залишити без змін, з таких підстав.

ОСОБА_1  у судове засідання не з`явився, повідомлений у встановленому законом порядку про дату, час та місце розгляду справи – судовою повісткою в електронній формі, яке доставлено 22.10.2025 о 13.18.

Відповідно до ст. 304 КУпАП, питання, зв`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.
Відповідно до ч. 1 ст. 301 КУпАП, за наявності обставин, що ускладнюють виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді адміністративного арешту, виправних чи громадських робіт або роблять її виконання неможливим, орган (посадова особа), який виніс постанову, може відстрочити її виконання на строк до одного місяця.
Згідно з ч. 2 ст. 301 КУпАП, відстрочка виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу (за винятком стягнення штрафу на місці вчинення адміністративного правопорушення) здійснюється в порядку, встановленому законом.
Відповідно до ст. 33 ЗУ «Про виконавче провадження», за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.
Суд звертає увагу, що саме по собі посилання на відсутність стабільного доходу не є безумовною підставою для розстрочення виконання рішення суду.
Оскільки заявником не було надано належних та допустимих доказів наявності обставин, передбачених ч. 1 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження», за яких суддя може прийняти рішення про таку розстрочку, а також враховуючи, що нормами КУпАП не передбачено наявності інших обставин (підстав), при існуванні яких можливо розстрочити виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу, вважаю, що підстави для задоволення заяви відсутні.
Таким чином, враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з думкою судді суду першої інстанції про необхідність відмови у задоволенні клопотання про розстрочення виплати штрафу.
Згідно ст.298 КУпАП України постанова про накладення адміністративного стягнення є обов`язковою для виконання державними і громадськими органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами і громадянами.
Водночас, варто звернути увагу ОСОБА_1 , що за наявності підстав відстрочення виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу, він може звернутися до суду з повторним клопотанням, долучивши до нього докази на підтвердження таких обставин.
Керуючись ст. 294 КУпАП України, -

П О С Т А Н О В И В: 

Апеляційну скаргу ОСОБА_1  – залишити без задоволення, а постанову Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 25 вересня 2025 року, якою  ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні його заяви про розстрочку виконання постанови Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 01 липня 2025 року  по справі про адміністративне правопорушення № 395/1186/25, - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя Кропивницького 
апеляційного суду                  Р.А. Бондарчук