П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  686/16460/25                               Головуючий суддя 1-ої інстанції - Хараджа Н.В.             
                                                            Суддя-доповідач -  Полотнянко Ю.П.   
09 вересня 2025 року                                                                                 м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Полотнянка Ю.П. 
суддів:  Драчук Т. О.  Смілянця Е. С. , 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08 липня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправною і скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просив визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕНА № 4828228 від 27.05. 2025 року про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачене частиною другою ст. 122 КУпАП у виді штрафу у розмірі 510, 00 грн.
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08.07.2025 позов задоволено. Постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 4828228 від 27.05. 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною другою ст. 122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510, 00 грн скасовано. Справу про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною другою ст. 122 КУпАП  відносно ОСОБА_1 - закрито.
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
Апеляційна скарга Департаменту патрульної поліції обгрунтована тим, що враховуючи візуальне спостереження інспектора та його обов`язок виявляти адміністративні правопорушення і реагувати на них, матеріали відеофіксації нагрудної камери 476355, зазначено в п.7 оскаржуваної постанови, на яких зафіксовано пояснення водія, в яких він визнає порушення, виправдовуючи його необхідністю складених обставин, та матеріал з камери зовнішнього спостереження, де зафіксовано користування телефоном до зупинки автомобіля та до підходу інспектора «Поза розумним сумнівом» встановлюється факт скоєного правопорушення.
Враховуючи, що учасники справи належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи у судове засідання не з`явилися, при цьому в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі п.2 ч.1 ст.311 КАС України.
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України.   
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Судом першої інстанції встановлено, що згідно постанови про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 4828228 від 27.05. 2025 року о 12:12 год., водій ОСОБА_1 на а/д М-30 Стрий Ізварине 278 км, керував т.з Фольцввген Гольф д.н.з. НОМЕР_1 по, користувався засобом зв`язку, тримаючи його в руці, чим порушив вказаним пункт 2.9 «д» Правил дорожнього руху, а саме користувався засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук , що передбачене частиною другою статті 122 КУпАП. Накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510, 00 грн.
Вважаючи вказану постанову протиправною, позивач звернулась до суду для її скасування.
Задовольняючи позов суд першої інстанції враховуючи відсутність належних та допустимих доказів, що підтверджують наявність вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою ст. 122 КУпАП, вважав за необхідне скасувати оскаржувану постанову
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно із ст. 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно із п. 2.9 «д» Правил дорожнього руху, водієві забороняється під час руху транспортного засобу користуватися засобами зв`язку, тримаючи їх у руці (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання).
Диспозиція частини другої статті 122 КУпАП, передбачає, що порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Положення частини другої статті 77 КАС України, згідно з якою в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, не звільняє позивача від обов`язку доведення перед судом тих обставин, на яких ґрунтуються його вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Статтею 280 КУпАП України визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.
Так, з оспорюваної постанови вбачається, що позивач, у порушення п. 2.9 «д» Правил дорожнього руху, користувався засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук, під час керування транспортним засобом.
Однак, із наданого відповідачем відео, не вбачається, що на ньому точно видно як позивач користувався засобом зв`язку під час руху, адже не видно, що це був саме засіб зв`язку (при чому в постанові навіть не зазначено, який це був засіб зв`язку), що він використовувався позивачем, та цей засіб зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук.
Суд першої інтанції вірно зазначив, що з наданого відповідачем відео не вбачається, що позивач підтвердив факт вчинення ним інкримінованого правопорушення. Окрім того, сам факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів і не звільняє відповідача від доведення правомірності свого рішення (КАС ВС від 08.07.2020 р., №177/525/17). 
Також колегія суддів зазначає, що додані апелянтом фото не підтверджують факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП - користування засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук, під час керування транспортним засобом.
Інших доказів вчинення позивачем правопорушення за частиною другою статті 122 КУпАП, стороною відповідача не надано.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про відсутність доказів на підтвердження порушення ОСОБА_1 ПДР України, а відтак і вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.
Таким чином, колегія суддів зазначає, що притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, не відповідає вимогами чинного законодавства.
Враховуючи зазначене вище колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що слід скасувати постанову серії ЕНА № 4828228 від 27.05.2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною другою ст.122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510, 00 грн, а справу про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною другою ст.122 КУпАП  відносно ОСОБА_1 - закрити.
Таким чином, суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а тому доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для зміни чи скасування оскаржуваного судового рішення.
Згідно з п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення, а рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08 липня 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття і не може бути оскаржена відповідно до частини 3     статті 272 КАС України. 
          
Головуючий	 	 	Полотнянко Ю.П.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Драчук Т. О.    Смілянець Е. С.