УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
6 жовтня 2025 року
м. Київ
справа № 522/15864/22
провадження № 61-11705ск25
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Карпенко С. О. (судді-доповідача), Сердюка В. В.,                             Фаловської І. М., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського апеляційного суду від 5 вересня 2025 року 
у справі за позовом ОСОБА_1 до Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_2 , про зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
У листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_2 , про зобов`язання вчинити певні дії.
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 20 квітня 2023 року, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного суду від 29 березня
2024 року, відмовлено у задоволенні позову.
Додатковим рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 22 червня                    2023 року клопотання представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору про ухвалення додаткового рішення у справі задоволено частково.
Стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати
на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000 грн.
В іншій частині клопотання залишено без задоволення.
Не погодившись з вказаним додатковим рішенням суду, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 26 вересня 2023 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 .
Постановою Одеського апеляційного суду від 29 березня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, додаткове рішення Приморського районного суду м. Одеси від 22 червня 2023 року - без змін.
18 серпня 2025 року ОСОБА_1 звернувся із заявою про виправлення описки в ухвалі Одеського апеляційного суду від 26 вересня 2023 року.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 1 вересня 2025 року заява  ОСОБА_1 задоволена. 
Виправленоу вступній, мотивувальній та резолютивній частинах ухвали Одеського апеляційного суду від 26 вересня 2023 року описку, а саме у вступній, мотивувальній та резолютивній частинах ухвали правильною датою ухвалення додаткового рішення Приморського районного суду м. Одеси зазначено 
22 червня 2023 року замість 22 квітня 2023 року, яка є опискою.
4 вересня 2025 року ОСОБА_1 звернувся із заявою про виправлення описки в ухвалі Одеського апеляційного суду від 1 вересня 2025 року.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 5 вересня 2025 року відмовлено у задоволенні заяви    ОСОБА_3 
11 вересня 2025 року  ОСОБА_1  засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Одеського апеляційного суду 
від 5 вересня 2025 року.
Вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження, суд дійшов наступних висновків.
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).
Частиною другою статті 389 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у пунктах 2 і 3 частини першої статті 389 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).
Підставою касаційного оскарження ухвали Одеського апеляційного суду 
від 5 вересня 2025 року заявник визначає неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Вказує, що ухвала суду апеляційної інстанції від 1 вересня 2025 року містить описку, оскільки суд зазначив неправильну дату його заяви.
Згідно з положеннями частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Відповідно до частини шостої статті 394 ЦПК України ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.
Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваного судового рішення суду апеляційної інстанції вбачається, що касаційна скарга заявника є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності оскаржуваної ухвали апеляційного суду з огляду на таке.
Відповідно до частин першої, другої статті 269 ЦПК України суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки.Питання про внесення виправлень вирішується без повідомлення учасників справи, про що постановляється ухвала. За ініціативою суду питання про внесення виправлень вирішується в судовому засіданні за участю учасників справи, проте їхня неявка не перешкоджає розгляду питання про внесення виправлень.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
У постанові Верховного Суду від 11 листопада 2020 року у справі № 300/765/15-ц вказано, що «судове рішення повинно бути точним. Помилки у тексті судового рішення, зумовлені арифметичними помилками або граматичними помилками (описками), що стосуються істотних обставин або ускладнюють виконання рішення, можуть бути усунуті судом, який ухвалив рішення або ухвалу. Описки - це помилки, зумовлені неправильним написанням слів. Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. До таких належить написання прізвищ та імен, адрес, найменувань спірного майна, зазначення дат та строків. Особливо це стосується резолютивної частини рішення. В резолютивній частині будь-яка описка має істотне значення, оскільки вона може утруднити виконання рішення. Не є опискою граматичні помилки, які не спотворюють текст судового рішення та не призводять до його неправильного сприйняття: неправильне розташування розділових знаків, неправильні відмінки слів, застосування русизмів та діалектизмів тощо. Вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні (рішенні або ухвалі), суд не має права змінювати зміст судового рішення, він лише усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його прав осудності».
Вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні, суд усуває лише такі неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудності (такий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 листопада 
2023 року у справі № 990/222/23).
Обґрунтовуючи підстави внесення виправлення в ухвалу Одеського апеляційного суду від 1 вересня 2025 року, заявник послався на те, що 
7 листопада 2024 року і 25 грудня 2024 року подав аналогічні за змістом заяви про виправлення описки в ухвалі апеляційного суду від 26 вересня 2023 року, тому просив виправити описку в ухвалі від 1 вересня 2025 року, зазначивши правильною датою подання заяви про виправлення описки 7 листопада 
2024 року замість 18 серпня 2025 року, яка є опискою.
Апеляційний суд встановив, що 18 серпня 2025 року    ОСОБА_4  звернувся із заявою про виправлення описки, яку відповідно до протоколу передачі судової справи передано колегії у складі суддів: Комлевої О. С. 
(суддя-доповідач), Громіка Р. Д., Сегеди С. М.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 1 вересня 2025 року заяву     ОСОБА_3  про виправлення описки задоволено.
Перевіривши доводи заяви про виправлення описки, суд дійшов висновку, щов ухвалі від 1 вересня 2025 року не допустив описку щодо зазначення дати звернення заявника із заявою. Крім того, апеляційний суд звернув увагу заявника на те, що у заявах від 7 листопада 2024 року та від 25 грудня 2024 року він не порушував питання про внесення виправлень в ухвалу від 1 вересня 2025 року.
Беручи до уваги викладене, апеляційний суд дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви про виправлення описки в ухвалі Одеського апеляційного суду від 1 вересня 2025 року, оскільки відповідну описку, про яку стверджує позивач, суд апеляційної інстанції не допускав.
Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати 
від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).
Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваного судового рішення вбачається, що скарга є необґрунтованою, правильне застосування судом апеляційної інстанції статті 269 ЦПК Україниє очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо його застосування чи тлумачення, тому у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Одеського апеляційного 
від 5 вересня 2025 року суд відмовляє.
Керуючись статями389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою 
 ОСОБА_1 на ухвалу Одеського апеляційного суду 
від 5 вересня 2025 року.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                     С. О. Карпенко
                                                                                                                В. В. Сердюк
                                                                                                                 І. М. Фаловська