ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2025 року 
м. Київ
справа № 560/1396/25
адміністративне провадження № К/990/30798/25  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого судді- Уханенка С. А.,
суддів - Кашпур О.В., Радишевської О.Р.,
розглянувши у порядку письмового провадження як суд касаційної інстанції адміністративну справу,
за позовом  ОСОБА_1 до Ізяславського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Шепетівському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Ізяславської міської ради Шепетівського району Хмельницької області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, провадження у якій відкрито,
за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 30 січня 2025 року (головуючий суддя - Блонський В.К.) та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 07 липня 2025 року (головуючий суддя - Залімський І.Г., судді   : Мацький Є.М., Сушко О.О.),
УСТАНОВИВ:
І. Рух справи
1. У січні 2025 року ОСОБА_1 (далі - позивач, заявник) звернувся до суду з адміністративним позовом до Ізяславського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Шепетівському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі - Ізяславський відділ ДРАЦС у Шепетівському районі; відповідач), Ізяславської міської ради Шепетівського району Хмельницької області, в якому просив: 
- визнати протиправними дії відповідача щодо внесення 29 квітня 2021 року змін до графи «Відомості про батька» актового запису від 07 червня 2005 року №2про народження ОСОБА_2 , в якій прізвище батька з « ОСОБА_3 » змінено на « ОСОБА_4 »;
- визнати незаконними та скасувати зміни від 29 квітня 2021 року, внесені до актового запису  від 07 червня 2005 року №2 про народження ОСОБА_2 , в частині внесення змін до графи «Відомості про батька», у якій прізвище батька з « ОСОБА_3 » змінено на « ОСОБА_4 »;
- визнати протиправними дії Ізяславського відділу ДРАЦС у Шепетівському районі щодо внесення 29 квітня 2021 року змін до графи «Відомості про батька» актового запису від 27 червня 2003 року №   6 про народження ОСОБА_5 , в якій прізвище батька з « ОСОБА_3 » змінено на « ОСОБА_4 »;
- визнати незаконними та скасувати зміни від 29 квітня 2021 року, внесені до актового запису від 27 червня 2003 року №   6 про народження ОСОБА_5 , в частині внесення змін до графи «Відомості про батька», у якій  прізвище батька з « ОСОБА_3 » змінено на « ОСОБА_4 ».
1.1. Позов обґрунтовано тим, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його брат - ОСОБА_4 , у зв`язку з чим 31 травня 2022 року йому видано свідоцтво про його смерть, на підставі якого 03 червня 2022 року він подав заяву про прийняття спадщини, про що зроблено запис у спадковому реєстрі №   69343722. Позивач указує, що з січня 2024 року його мобілізовано до лав Збройних Сил України і під час перебування у відпустці у січні 2025 року його сестра повідомила про існування судового рішення, що стосується батьківства його померлого брата стосовно ОСОБА_6 та ОСОБА_2 , так як відповідачами було внесено зміни до відомостей про їхнього батька в актовому записі про народження дитини. Посилаючись на те, що з 23   січня 2025   року, він дізнався про порушення своїх прав, як спадкоємця померлого ОСОБА_4 , а записи щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_2 здійснено відповідачем за відсутності правових підстав, оскільки їхня матір на той час перебувала у шлюбі з іншим чоловіком;просив суд задовольнити позов.
2. Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 30 січня 2025 року, залишеною без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 07 липня 2025 року, відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Ізяславського відділу ДРАЦС у Шепетівському районі, Ізяславської міської ради Шепетівського району Хмельницької області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, за пунктом 1 частини першої статті 170 КАС України, у зв`язку з тим, що позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
3. Предметом оскарження є ухвала суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження у справі та постанова суду апеляційної інстанції, ухвалена за наслідками перегляду цієї ухвали.
ІІ. Провадження в суді касаційної інстанції
4. 15 липня 2027 року ОСОБА_1 надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 30 січня 2025 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 07 липня 2025 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм процесуального права, просив переглянути і скасувати оскаржені судові рішення та направити справу для продовження розгляду. 
5. Скаргу обґрунтовано тим, що судові рішення прийнято за неповного з`ясування обставин справи, що мають значення для вирішення цього спору, так як висновки судів про те, що позивач повинен був звернутись до відповідача із заявою про внесення змін до актового запису свідчать про неправильне застосування судами приписів статті 22 Закону України від 01 липня 2010 року №   2398-ХІ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» (далі - Закон №   2398-ХІ), оскільки її положення не наділяють спадкоємців правом вимагати унести зміни до актових записів щодо інших осіб, аніж цей спадкоємець чи померлий спадкодавець. Тому позивач не міг реалізувати процедуру щодо внесення змін у актовий запис стосовно третіх осіб, передбачену статтею 22 Закону №   2398-ХІ.
5.1. ОСОБА_1 наголошує, що, виходячи із предмету та підстав цього позову, він не просив унести зміни до актового запису третьої особи чи анулювати актовий запис щодо третіх осіб. Питання встановлення певних юридичних фактів (батьківства) також не охоплюється предметом спору та підставами позову. Більш того, позивач не міг реалізувати процедуру, передбачену статтею 137 Сімейного кодексу України щодо оспорювання батьківства після смерті її спадкодавця в порядку цивільного судочинства, оскільки він не є дитиною спадкодавця.
5.2. Заявник підкреслює, що звернувся до суду з вимогою про визнання протиправними дій відповідача, що мали місце 29 квітня 2021 року і стосуються незаконного, на його думку, внесення змін до актових записів третіх осіб, які необхідно скасувати, а тому, в аспекті спірних правовідносин та обставин справи, цей спір та обраний позивачем спосіб захисту для відновлення його порушених прав та інтересів, з урахуванням вимог статті 2, 19 Кодексу адміністративного судочинства (далі   - КАС) України, необхідно кваліфікувати як публічно-правовий спір, що належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
5.3. У касаційній скарзі ОСОБА_1 наводить міркування з приводу неправильного, на його думку, застосування судом першої інстанції висновків Верховного Суду у справі № 760/24695/19, які вважає неподібними до спірних правовідносин, з посиланням на те, що у цій справі має місце публічно-правовий спір, що належить до адміністративної юрисдикції, а, відповідно, суди, неправильно застосували норми матеріального права та порушили норми процесуального права, що призвело до ухвалення незаконних судових рішень.
6. Ухвалою Касаційного адміністративного суду в складі Верховного Суду від 11 серпня 2025    року відкрито касаційне провадження у справі.
7. Підставою відкриття касаційного провадження є необхідність перевірки правильності застосування судами норм процесуального права, зокрема, положень пункту 1 частини першої статті 170 КАС України щодо підстав відмови у відкритті провадження у цій справі.
8. Ухвалу про відкриття касаційного провадження від 11 серпня 2025 року направлено учасникам справи через підсистему «Електронний суд» та доставлено до їхніх електронних кабінетів, проте відзиви на касаційну скаргу від Ізяславського відділу ДРАЦС у Шепетівському районі, Ізяславської міської ради Шепетівського району Хмельницької області не надійшли. 
ІІІ. Джерела права й акти їхнього застосування. Позиція Верховного Суду
9. Перевіряючи правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права та аналізуючи доводи касаційної скарги, а також, виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 КАС України, Суд зазначає таке.
10.    Частиною першою статті 2 КАС України установлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
11. Право на звернення до суду та способи судового захисту регламентовані статтею 5 КАС України відповідно до приписів пункту 4 частини першої якої, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їхній захист, шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Отже, суд, отримавши позов, насамперед, зобов`язаний з`ясувати чи має місце порушення суб`єктивних прав, свобод чи інтересів особи, за обставин, які ним визначені у позові як предмет спору та виходячи з наведеного у позові обґрунтування.
12. Судова юрисдикція - це інститут, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.
12.1. Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їхній сукупності. Також таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.
12.2. До компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.
12.3. Верховний Суд зауважує, що публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.
12.4. Отже, під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.
13. Так, визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.
14. У постанові від 06 листопада 2019 року (справа № 756/4477/18) Велика Палата Верховного Суду указала, що приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи особистого немайнового інтересу учасника таких відносин. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу конкретного суб`єкта, що підлягає захисту у спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.
15. У справі, що розглядається, суди встановили, що ОСОБА_1 , як спадкоємець померлого ОСОБА_4 , звернувся до суду з вимогами скасувати зміни до актових записів цивільного стану про народження ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , де в графі «Відомості про батька» зазначено померлого ОСОБА_4 , у зв`язку з чим указані особи є дітьми спадкодавця. Отже, позивач порушує питання щодо скасування актових записів цивільного стану щодо інших осіб, з метою захисту особистого майнового (спадкового) права, що свідчить про приватноправовий характер спору між сторонами.
16. Як слушно зауважили суди у цій справі, з метою з`ясування того, чи були у відповідача законні підстави для внесення змін до актів запису про народження ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , попередньо необхідно встановити юридичні факти, пов`язані з можливістю внесення/скасування таких змін, проте встановлення окремих фактів здійснюється в порядку цивільного судочинства, а визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади в окремих випадках також може бути способом захисту цивільних прав та інтересів.
17. Так, частиною першою статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
18. Способом захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб (пункт 10 частини другої статті 16 ЦК України).
19. Аналогічного змісту норми містяться і в статті 18 Сімейного кодексу України, а саме, що способом захисту сімейних прав та інтересів зокрема є визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб.
20. Відповідно до частин першої та другої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
21. У справі № 756/4477/18 Велика Палата Верховного Суду, з-поміж іншого, презюмувала, що до справ адміністративної юрисдикції належать публічно-правові спори, які виникають, зокрема, з приводу виконання чи невиконання органом виконавчої влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою чи службовою особою або іншим суб`єктом публічно-владних управлінських функцій і не обумовлені порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу конкретного суб`єкта, що підлягає захисту у спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин. 
21.1. Підсумовуючи викладене, Велика Палата Верховного Суду у справі № 756/4477/18 констатувала, що  у разі, якщо особа стверджує про порушення її прав наслідками, що спричинені рішенням суб`єкта владних повноважень, яке вона вважає неправомірним, і такі наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних прав або інтересів цієї особи чи пов`язані з реалізацією нею майнових або особистих немайнових прав чи інтересів, то визнання незаконним вказаного рішення і його скасування є способом захисту відповідних цивільних прав та інтересів.
22. Як убачається з матеріалів справи, позивач не був учасником правовідносин, щодо яких ним заявлені позовні вимоги у цій справі, а його незгода із унесеними змінами до актових записів пов`язана виключно із правами спадкоємця. 
23. Отже, характер спірних правовідносин є приватноправовим, оскільки пов`язаний з реалізацією майнових прав ОСОБА_1 , як спадкоємця. 
24. Таким чином, зважаючи на суб`єктний склад і характер правовідносин у цій справі, наведені в касаційній скарзі доводи ОСОБА_1 щодо поширення на спірні правовідносини юрисдикції адміністративного суду, Верховний Суд відхиляє як необґрунтовані та вважає, що суди попередніх інстанцій правильно відмовили у відкритті провадження у справі за пунктом 1 частини першої статті 170 КАС України.
25. Відповідно до частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341   цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
26. За таких обставин, Верховний Суд уважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін.
27.    Зважаючи на результат касаційного розгляду та відсутність підстав, наведених у статтях 139, 140 КАС України, судові витрати не розподіляються.
Керуючись статтями 3, 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, Суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
2. Ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 30 січня 2025 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 07 липня 2025 року залишити без змін.
3. Судові витрати не розподіляються.
4. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий суддя                                                                                С.А. Уханенко
Судді:                                                                                                    О. В. Кашпур
                                                                                                    О.Р. Радишевська