ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 528/853/25  Номер провадження 33/814/874/25	Головуючий у 1-й інстанції Вітківський  М. О.  Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.	

ПОСТАНОВА 
ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2025 року 	м. Полтава	

Суддя Полтавського апеляційного суду Карпушин Г.Л., при секретарі судового засідання Буйновій О.П. - 
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 – адвоката Хоменко Євгенія Миколайовича постанову судді Гребінківського районного суду Полтавської області від 07 серпня 2025 року- 
В С Т А Н О В И В :
Постановою судді Гребінківського районного суду Полтавської області від 07 серпня 2025 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 172-20 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. 00 коп.
Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 гривень 60 коп. на користь держави. 
Цією постановою військовослужбовець ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що 01.07.2025 року близько 13-00 год гр. ОСОБА_1 будучи військовослужбовцем військової служби, в умовах особливого періоду, перебуваючи на території військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 , під час виконання посадових (службових) обов`язків, мав ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: почервоніння обличчя, сповільненість мови, розширені зіниці, які не реагують на світло.  Останньому було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, на що він відмовився, в присутності лікаря та двох свідків. Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_1 , порушив правила несення військової служби, в умовах особливого періоду, відповідальність за що передбачена ч. 3 ст. 172-20 КпАП України.
Не погодившись із вказаною постановою, її в апеляційному порядку оскаржив захисник ОСОБА_1 – адвокат Хоменко Євгеній Миколайович подавши апеляційну скаргу, в якій прохає скасувати постанову Гребінківського районного суду Полтавської області від 07.08.2025 по справі № 528/853/25, щодо визнання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 виним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП та закрити справу у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст.277 КУпАП.
В доводах апеляційної скарги зазначає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.
Стверджує, що з матеріалів справи вбачається, що правопорушення, вчинення якого інкримінується ОСОБА_1 мало місце 01 липня року, а матеріали справи надійшли до суду 07.07.2025 року, отже на момент розгляду справи пройшло більше одного місяців з дня вчинення правопорушення.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дослідивши надані докази, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 01.07.2025 року близько 13-00 год гр. ОСОБА_1 будучи військовослужбовцем військової служби, в умовах особливого періоду, перебуваючи на території військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 , під час виконання посадових (службових) обов`язків, мав ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: почервоніння обличчя, сповільненість мови, розширені зіниці, які не реагують на світло.  Останньому було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, на що він відмовився, в присутності лікаря та двох свідків. Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_1 , порушив правила несення військової служби, в умовах особливого періоду, відповідальність за що передбачена ч. 3 ст. 172-20 КпАП України.
Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 172-20 КУпАП та накладаючи адміністративне стягнення у вигляді штрафу, суд першої інстанції виходив з того, що його вина підтверджується даними, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення  серії КИП/М №17 від 02.07.2025, з яким правопорушник ознайомлений та який ним власноручно підписано, при цьому, останньому були роз`яснені його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України та ст. 268 КУпАП (а.с.1-2); даними висновку №253 від 01.07.2025 року щодо результатів медичного огляду з метою встановлення факту психоактивної речовини та стану сп`яніння, зі змісту якого слідує, що ОСОБА_1 відмовився від проходження освідування (а.с.3); особистими письмовими поясненнями  ОСОБА_1 (а.с.4); письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.5,6) даними військового квитка правопорушника ОСОБА_1 ..

З такими висновками суду першої інстанції суд апеляційної інстанції погоджується, з огляду на наступне.
Розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, в умовах особливого періоду, тягне за собою відповідальність, передбачену частиною 3 статті 172-20 КУпАП.
Аналіз вищенаведеної норми дозволяє дійти висновку, що існує три основні диспозиції: 1) вживання алкогольних напоїв і т.д.; 2) поява військовослужбовців і т.д. у стані сп`яніння або виконання ними обов`язків військової служби у такому стані; 3) відмова від проходження огляду на стан сп`яніння.
Із матеріалів справи в сукупності вбачається, що вина ОСОБА_1 підтверджується даними, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення  серії КИП/М №17 від 02.07.2025, з яким правопорушник ознайомлений та який ним власноручно підписано, при цьому, останньому були роз`яснені його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України та ст. 268 КУпАП (а.с.1-2); даними висновку №253 від 01.07.2025 року щодо результатів медичного огляду з метою встановлення факту психоактивної речовини та стану сп`яніння, зі змісту якого слідує, що ОСОБА_1 відмовився від проходження освідування (а.с.3); особистими письмовими поясненнями  ОСОБА_1 (а.с.4); письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.5,6) даними військового квитка правопорушника ОСОБА_1 ..
Згідно п.3. Постановою КМУ від 12 січня 2024 р. № 32 «Про затвердження Порядку направлення військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, та проведення такого огляду» - Огляду підлягають військовослужбовці/військовозобов`язані, щодо яких є підстави вважати, що вони виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин (установ, закладів) у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння). Огляд військовослужбовців/військовозобов`язаних проводиться посадовою особою, уповноваженою на його проведення начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу) Збройних Сил, іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення (далі - уповноважена посадова особа), з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.
Відповідно до п.11 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, затвердженого Законом від 24.03.1999 року №548-XIV, необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців зокрема обов`язок свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим.
Згідно із п.13 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, військовослужбовець зобов`язаний додержуватися вимог безпеки, вживати заходів до запобігання захворюванню, травматизму, повсякденно підвищувати фізичну загартованість і тренованість, утримуватися від шкідливих для здоров`я звичок. Відповідно до п.16 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями. Згідно із п.241 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, кожний військовослужбовець повинен піклуватися про збереження свого здоров`я, не приховувати хвороб, суворо додержуватися правил особистої, громадської гігієни та утримуватися від шкідливих звичок (куріння і вживання алкоголю).
Положеннями п.4 Дисциплінарного статуту ЗСУ, затвердженого Законом від 24.03.1999 року №551-XIV, військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.
Отже, суд першої інстанції, при аналізі матеріалів справи у сукупності, дійшов обґрунтованого висновку, що ОСОБА_1 порушив зазначені вище норми, а тому законно притягнув його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.172-20 КУпАП.
Доводів на спростування вказаних обставин та підтвердження доводів зазначених в апеляційній скарзі не було надано, відтак, суд відхиляє аргумент апелянта, в зв`язку з тим, що матеріали справи місять докази винуватості, а саме факту вчинення адміністративного правопорушень, передбаченого за ч.3 ст.172-20 КУпАП.
Європейський Суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 року у справі «Серявін та інші проти України» зазначив наступне: «Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення». До того ж, ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Щодо доводів апеляційної скарги, що з дня вчинення адміністративного правопорушення минуло більш як один місяць, на даний час закінчився строк, встановлений статтею 277 КУпАП, в межах якого мав був здійснений судовий розгляд вказаного адміністративного правопорушення, апеляційний суд відхиляє дані доводи виходячи з наступного. 
Порушення строку розгляду справи, передбаченої ст. 277 КУпАП, саме по собі не є підставою для закриття провадження, оскільки процесуальним законодавством не встановлено процесуальних наслідків його не дотримання та передбачено випадки коли розгляд справи може бути відкладено. Одночасно законодавцем визначено іншу підставу для закриття справи, з метою врегулювання строків розгляду справи, а саме можливість закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням строків накладення на винну особу адміністративного стягнення.
Тому, надаючи оцінку доказам у справі в її сукупності, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування апеляційним переглядом не встановлено, а тому апеляційна скарга захисника ОСОБА_1 – адвоката Хоменко Євгенія Миколайовича задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1  – адвоката Хоменко Євгенія Миколайовича – залишити без задоволення.
Постанову судді Гребінківського районного суду Полтавської області від 07 серпня 2025 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського
апеляційного суду                                                          Г.Л. Карпушин