УХВАЛА

17 вересня 2025 року 
м. Київ

справа №813/2695/15
адміністративне провадження № К/990/32276/25  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Васильєвої І.А.,
суддів: Юрченко В.П.,  Бившевої Л.І., 
перевіривши матеріали касаційної скарги Головного управління ДПС у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 10.09.2015 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 03.06.2025 у справі № 813/2695/15 за адміністративним позовом Приватного підприємства «Світ будівництва та дизайну» до Державної податкової інспекції у Пустомитівському районі Головного управління ДФС у Львівській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:
Приватне підприємство «Світ будівництва та дизайну» звернулося до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Пустомитівському районі Головного управління ДФС у Львівській області, в якому просив скасувати податкові повідомлення-рішення від 24.04.2015 №0000222200, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток на 357307,00 грн, №0000212200, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на 397009,25 грн.
Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 10.09.2018 позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Пустомитівському районі Головного управління ДФС у Львівській області від 24.04.2015 №0000212200 та №0000222200.
Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 21.02.2017 апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Пустомитівському районі Головного управління ДФС у Львівській області задоволено. Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 10.09.2015 у справі №813/2695/15 скасовано та прийнято нову постанову, якою в задоволенні позову відмовлено.
Постановою Верховного Суду від 17.12.2024 касаційну скаргу Приватного підприємства «Світ будівництва і дизайну» задоволено частково. Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 21.02.2017 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
В ході нового розгляду постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 03.06.2025 апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Пустомитівському районі Головного управління ДФС у Львівській області задоволено частково. Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 10.09.2015 в справі №813/2695/15, змінено в частині мотивів задоволення позову. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Пустомитівському районі Головного управління ДФС у Львівській області від 24.04.2015 №0000212200 та №0000222200 з мотивів, які наведені в постанові апеляційного суду.
До Верховного Суду 29.07.2025 надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 10.09.2015 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 03.06.2025 у справі № 813/2695/15.
Ухвалою Верховного Суду від 18.08.2025 касаційну скаргу залишено без руху, встановлено скаржнику десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги шляхом належного викладення підстав касаційного оскарження, сплати судового збору та надання оригіналу платіжного документа.
На виконання вимог вказаної ухвали податковим органом надіслано заяву про усунення недоліків, надано платіжну інструкцію від 20.08.2025 №2245, відповідно до якої сплачено 7795,20 грн судового збору, уточнену касаційну скаргу.
Скаржником вказано підставою касаційного оскарження пункт 3 частини 4 статті 328 КАС України, зазначено про відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах. На думку скаржника, спірним є тлумачення п. 8 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 № 76 VIII у частині фрази «крім Державної фіскальної служби України»: чи охоплює ця виняткова формула лише центральний апарат ДФС, чи все відомство як орган державної влади разом із його територіальними органами. Висновку Верховного Суду щодо цього конкретного питання застосування норми права у подібних правовідносинах на сьогодні не сформульовано. Апеляційний суд дав власне тлумачення, яке, на переконання скаржника, суперечить змістові закону та системному підходу до публічно-правового статусу ДФС і її територіальних органів. 
Податковим органом зауважено про істотне порушення норм процесуального права, яке призвело до ухвалення незаконного рішення (пункт 4 частини 4 статті 328 КАС України у взаємозв`язку з пунктом 3 частини 2 статті 353 КАС України). На думку скаржника, апеляційний суд не дослідив і не надав оцінки доводам відповідача щодо меж та винятків мораторію, встановленого п. 8 Закону № 76 VIII, формально поширив висновки Верховного Суду у справах про недотримання порядку призначення перевірки на відмінні правовідносини (обсяг кола суб`єктів, на яких не поширюється мораторій), не встановивши усіх істотних обставин, фактично уникнув перевірки матеріально-правових підстав донарахувань, хоча обсяг і характер доказів дозволяють дійти висновку про відсутність реального характеру операцій з ТзОВ «Денікс Груп».
Верховний Суд зауважує, що у разі оскарження судових рішень з підстав, передбачених пунктом 3 частини 4 статті 328 КАС України обов`язковим є зазначення у касаційній скарзі норми матеріального права, яку неправильно застосовано судом апеляційної інстанції, висновок щодо правильного застосування якої ще не сформульовано Верховним Судом; висновку апеляційного суду, який, на переконання скаржника є неправильним; обґрунтування у чому полягає помилка суду при застосуванні відповідної норми права; як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися.
Верховний Суд зауважує, що скаржником не обґрунтовано, як відповідна норма права має застосовуватись, який правовий висновок має бути сформовано у даній справі.
Також слід зазначити про наявність практики Верховного Суду у подібних правовідносинах (постанова від 03.12.2019 у справі №803/990/15-а).
Доводи касаційної скарги зводяться до викладення фактичних обставин справи, цитування норм податкового законодавства, висловлення незгоди з наданою судом апеляційної інстанції правовою оцінкою наявних у матеріалах цієї справи доказів у сукупності зі встановленими у справі обставинами, переоцінки доказів, що не є належним викладенням підстав касаційного оскарження.
Крім того, пунктом 3 частини 2 статті 353 КАС України передбачена підстава для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд через порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.
Разом з тим, касаційна скарга не містять доводів щодо відмови апеляційним судом у задоволенні відповідних клопотань контролюючого органу.
Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Верховний Суд зазначає, що у касаційній скарзі скаржник повинен навести мотиви незгоди з судовим рішенням з урахуванням передбачених КАС України підстав для його скасування або зміни (статті 351-354 Кодексу) з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку. Касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції.
З урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 08.02.2020, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.
Отже, перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що у ній не викладені передбачені частиною 4 статті 328 КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.
Таким чином, недоліки касаційної скарги, які стали підставою для залишення її без руху, скаржником не усунуто в повному обсязі.
Відповідно до частини 2 статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.
Згідно положень пункту 1 частини 4 статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
Відповідно до вищенаведеного, керуючись статтями 169, 328, 330, 332, 355, 359 КАС України,
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 10.09.2015 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 03.06.2025 у справі № 813/2695/15 повернути особі, яка її подала.
Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та не може бути оскаржена.

Судді 	 І.А. Васильєва  	
          	 В.П. Юрченко   Л.І. Бившева