ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
13 серпня 2025 року
м. Київ
 
справа № 372/3482/19
провадження № 61-10514св23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
судді-доповідача - Пророка В. В.,
суддів: Грушицького А. І., Литвиненко І. В., Петрова Є. В., Ситнік О. М.,
 
учасники справи:
позивач	-	приватне акціонерне товариство «Обухівське»,	
відповідачі:		Обухівська районна державна адміністрація Київської області,	
 	 	фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ,	
 	 	Головне управління Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру у Київській області,	
треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 , ОСОБА_50 , ОСОБА_51 , ОСОБА_52 , ОСОБА_53 , ОСОБА_54 , ОСОБА_55 , ОСОБА_56 , ОСОБА_57 , ОСОБА_58 , ОСОБА_59 , ОСОБА_60 , ОСОБА_61 , ОСОБА_62 , ОСОБА_63 , ОСОБА_64 , ОСОБА_65 , ОСОБА_66 , ОСОБА_67 , ОСОБА_68 , ОСОБА_69 , ОСОБА_70 , ОСОБА_71 , ОСОБА_72 , ОСОБА_73 , ОСОБА_74 , ОСОБА_75 , ОСОБА_76 , ОСОБА_77 , ОСОБА_78 , ОСОБА_79 , ОСОБА_80 , ОСОБА_81 , ОСОБА_82 , ОСОБА_83 , ОСОБА_84 , ОСОБА_85 , ОСОБА_86 , ОСОБА_87 , ОСОБА_88 , ОСОБА_89 , ОСОБА_90 , ОСОБА_91 , ОСОБА_92 , ОСОБА_93 , ОСОБА_94 , ОСОБА_95 , ОСОБА_96 , ОСОБА_97 , ОСОБА_98 , ОСОБА_99 , ОСОБА_100 , ОСОБА_101 , ОСОБА_102 , ОСОБА_103 , ОСОБА_104 , ОСОБА_105 , ОСОБА_106 , ОСОБА_107 , ОСОБА_108 , ОСОБА_109 , ОСОБА_110 , ОСОБА_111 , ОСОБА_112 , ОСОБА_113 , ОСОБА_114 , ОСОБА_115 , ОСОБА_116 , ОСОБА_117 , ОСОБА_118 , ОСОБА_119 , ОСОБА_120 , ОСОБА_121 , ОСОБА_122 , ОСОБА_123 , ОСОБА_124 , ОСОБА_125 , ОСОБА_126 , ОСОБА_127 , ОСОБА_128 , ОСОБА_129 , ОСОБА_130 , ОСОБА_131 , ОСОБА_132 , ОСОБА_133 , ОСОБА_134 , ОСОБА_135 , ОСОБА_136 , ОСОБА_137 , ОСОБА_138 , ОСОБА_139 , ОСОБА_140 , ОСОБА_141 , ОСОБА_142 , ОСОБА_143 , ОСОБА_144 , ОСОБА_145 , ОСОБА_146 , ОСОБА_147 , ОСОБА_148 , ОСОБА_149 , ОСОБА_150 , ОСОБА_151 , ОСОБА_152 , ОСОБА_153 , ОСОБА_154 , ОСОБА_155 , ОСОБА_156 , ОСОБА_157 , ОСОБА_158 , ОСОБА_159 , ОСОБА_160 , ОСОБА_161 , ОСОБА_162 , ОСОБА_163 , ОСОБА_164 , ОСОБА_165 , ОСОБА_166 , ОСОБА_167 , ОСОБА_168 , ОСОБА_169 , ОСОБА_170 , ОСОБА_171 , ОСОБА_172 , ОСОБА_173 , ОСОБА_174 , ОСОБА_175 , ОСОБА_176 , ОСОБА_177 , ОСОБА_178 , ОСОБА_179 , ОСОБА_180 , ОСОБА_181 , ОСОБА_182 , ОСОБА_183 , ОСОБА_184 , ОСОБА_185 , ОСОБА_186 , ОСОБА_187 , ОСОБА_188 , ОСОБА_189 , ОСОБА_190 , ОСОБА_191 , ОСОБА_192 , ОСОБА_193 , ОСОБА_194 , ОСОБА_195 , ОСОБА_196 , ОСОБА_197 , ОСОБА_198 , ОСОБА_199 , ОСОБА_200 , ОСОБА_201 , ОСОБА_202 , ОСОБА_203 , ОСОБА_204 , ОСОБА_205 , ОСОБА_206 , ОСОБА_207 , ОСОБА_208 , ОСОБА_209 , ОСОБА_210 , ОСОБА_211 , ОСОБА_212 , ОСОБА_213 , ОСОБА_214 , ОСОБА_215 , ОСОБА_216 , ОСОБА_217 , ОСОБА_218 , ОСОБА_219 , ОСОБА_220 , ОСОБА_221 , ОСОБА_222 , ОСОБА_223 , ОСОБА_224 , ОСОБА_225 , ОСОБА_226 , ОСОБА_227 , ОСОБА_228 , ОСОБА_229 , ОСОБА_230 , ОСОБА_231 , ОСОБА_232 , ОСОБА_233 , ОСОБА_234 , ОСОБА_235 , ОСОБА_236 , ОСОБА_237 , ОСОБА_238 , ОСОБА_239 , ОСОБА_240 , ОСОБА_241 , ОСОБА_242 , ОСОБА_243 , ОСОБА_244 , ОСОБА_245 , ОСОБА_246 , ОСОБА_247 , ОСОБА_248 , ОСОБА_249 , ОСОБА_250 , ОСОБА_251 , ОСОБА_252 , ОСОБА_253 , ОСОБА_254 , ОСОБА_255 , ОСОБА_256 , ОСОБА_257 , ОСОБА_258 , ОСОБА_259 , ОСОБА_260 , ОСОБА_261 , ОСОБА_262 , ОСОБА_263 , ОСОБА_264 , ОСОБА_265 , ОСОБА_266 , ОСОБА_267 , ОСОБА_268 , ОСОБА_269 , ОСОБА_270 , ОСОБА_271 , ОСОБА_272 , ОСОБА_273 , ОСОБА_274 , ОСОБА_275 , ОСОБА_276 , ОСОБА_277 , ОСОБА_278 , ОСОБА_279 , ОСОБА_280 , ОСОБА_281 , ОСОБА_282 , ОСОБА_283 , ОСОБА_284 , ОСОБА_285 , ОСОБА_286 , ОСОБА_287 , ОСОБА_288 , ОСОБА_289 , ОСОБА_290 , ОСОБА_291 , ОСОБА_292 , ОСОБА_293 , ОСОБА_294 , ОСОБА_295 , ОСОБА_296 , ОСОБА_297 , ОСОБА_298 , ОСОБА_299 , ОСОБА_300 , ОСОБА_301 , ОСОБА_302 , ОСОБА_303 , ОСОБА_304 , ОСОБА_305 , ОСОБА_306 , ОСОБА_307 , ОСОБА_308 , ОСОБА_309 , ОСОБА_310 , ОСОБА_311 , ОСОБА_312 , ОСОБА_313 , ОСОБА_314 , ОСОБА_315 , ОСОБА_316 , ОСОБА_317 , ОСОБА_318 , ОСОБА_319 , ОСОБА_320 , ОСОБА_321 , ОСОБА_322 , ОСОБА_323 , ОСОБА_324 , ОСОБА_325 , ОСОБА_326 , ОСОБА_327 , ОСОБА_328 , ОСОБА_329 , ОСОБА_330 , ОСОБА_331 , ОСОБА_332 , ОСОБА_333 , ОСОБА_334 , ОСОБА_335 , ОСОБА_336 , ОСОБА_337 , ОСОБА_338 , ОСОБА_339 , ОСОБА_340 , ОСОБА_341 , ОСОБА_342 , ОСОБА_343 , ОСОБА_344 , ОСОБА_345 , ОСОБА_346 , ОСОБА_347 , ОСОБА_348 , ОСОБА_349 , ОСОБА_350 , ОСОБА_351 , ОСОБА_352 , ОСОБА_353 , ОСОБА_354 , ОСОБА_355 , ОСОБА_356 , ОСОБА_357 , ОСОБА_358 , ОСОБА_359 , ОСОБА_360 , ОСОБА_361 , ОСОБА_362 , ОСОБА_363 , ОСОБА_364 , ОСОБА_365 , ОСОБА_366 , ОСОБА_367 , ОСОБА_368 , ОСОБА_369 , ОСОБА_370 , ОСОБА_371 , ОСОБА_372 , ОСОБА_373 , ОСОБА_374 , ОСОБА_375 , ОСОБА_376 , ОСОБА_377 , ОСОБА_378 , ОСОБА_379 , ОСОБА_380 , ОСОБА_381 , ОСОБА_382 , ОСОБА_383 , ОСОБА_384 , ОСОБА_385 , ОСОБА_386 , ОСОБА_387 , ОСОБА_388 , ОСОБА_389 , ОСОБА_390 , ОСОБА_391 , ОСОБА_392 , ОСОБА_393 , ОСОБА_394 , ОСОБА_395 , ОСОБА_396 , ОСОБА_397 , ОСОБА_398 , ОСОБА_399 , ОСОБА_400 , ОСОБА_401 , ОСОБА_402 , ОСОБА_403 , ОСОБА_404 , ОСОБА_405 , ОСОБА_406 , ОСОБА_407 , ОСОБА_408 , ОСОБА_409 , ОСОБА_410 , ОСОБА_411 , ОСОБА_412 , ОСОБА_413 , ОСОБА_414 , ОСОБА_415 , ОСОБА_416 , ОСОБА_417 , ОСОБА_418 , ОСОБА_419 , ОСОБА_420 , ОСОБА_421 , ОСОБА_422 , ОСОБА_423 , ОСОБА_424 , ОСОБА_425 , ОСОБА_426 , ОСОБА_427 , ОСОБА_428 , ОСОБА_429 , ОСОБА_430 , ОСОБА_431 , ОСОБА_432 , ОСОБА_1 , ОСОБА_433 , ОСОБА_434 , ОСОБА_435 , ОСОБА_436 , ОСОБА_437 , ОСОБА_438 , ОСОБА_439 , ОСОБА_440 , ОСОБА_441 , ОСОБА_442 , ОСОБА_443 , ОСОБА_444 , ОСОБА_445 , ОСОБА_446 , ОСОБА_447 , ОСОБА_448 , ОСОБА_449 , ОСОБА_450 , ОСОБА_451 , ОСОБА_452 , ОСОБА_453 , ОСОБА_454 , ОСОБА_455 , ОСОБА_456 , ОСОБА_457 , ОСОБА_458 , ОСОБА_459 , ОСОБА_460 , ОСОБА_461 , ОСОБА_462 , ОСОБА_463 , ОСОБА_464 , ОСОБА_465 , ОСОБА_466 , ОСОБА_467 , ОСОБА_468 , ОСОБА_469 , ОСОБА_470 , ОСОБА_471 , ОСОБА_472 , ОСОБА_473 , ОСОБА_474 , ОСОБА_475 , ОСОБА_476 , ОСОБА_477 , ОСОБА_478 , ОСОБА_479 , ОСОБА_480 , ОСОБА_481 , ОСОБА_482 , ОСОБА_483 , ОСОБА_484 , ОСОБА_485 , ОСОБА_486 , ОСОБА_487 , ОСОБА_488 , ОСОБА_489 , ОСОБА_490 , ОСОБА_491 , ОСОБА_492 , ОСОБА_493 , ОСОБА_494 , ОСОБА_495 , ОСОБА_496 , ОСОБА_497 , ОСОБА_498 , ОСОБА_499 , ОСОБА_500 , ОСОБА_501 , ОСОБА_502 , ОСОБА_503 , ОСОБА_504 , ОСОБА_505 , ОСОБА_506 , ОСОБА_507 , ОСОБА_508 , ОСОБА_509 , ОСОБА_510 , ОСОБА_511 , ОСОБА_512 , ОСОБА_513 , ОСОБА_514 , ОСОБА_515 , ОСОБА_516 , ОСОБА_517 , ОСОБА_518 , ОСОБА_519 , ОСОБА_520 , ОСОБА_521 , ОСОБА_522 , ОСОБА_523 , ОСОБА_524 , ОСОБА_525 , ОСОБА_526 , ОСОБА_527 , ОСОБА_528 , ОСОБА_529 , ОСОБА_530 , ОСОБА_531 , ОСОБА_532 , ОСОБА_533 , ОСОБА_534 , ОСОБА_535 , ОСОБА_536 , ОСОБА_537 , ОСОБА_538 , ОСОБА_539 , ОСОБА_540 , ОСОБА_541 , ОСОБА_542 , ОСОБА_543 , ОСОБА_544 , ОСОБА_545 , ОСОБА_546 , ОСОБА_547 , ОСОБА_548 , ОСОБА_549 , ОСОБА_550 , ОСОБА_551 , ОСОБА_552 , ОСОБА_553 , ОСОБА_554 , ОСОБА_555 , ОСОБА_556 , ОСОБА_557 , ОСОБА_558 , ОСОБА_559 , ОСОБА_560 , ОСОБА_561 , ОСОБА_562 , ОСОБА_563 , ОСОБА_564 , ОСОБА_565 , ОСОБА_566 , ОСОБА_567 , ОСОБА_568 , ОСОБА_569 , ОСОБА_570 , ОСОБА_571 , ОСОБА_572 , ОСОБА_573 , ОСОБА_574 , ОСОБА_575 , ОСОБА_576 , ОСОБА_577 , ОСОБА_578 , ОСОБА_579 , ОСОБА_580 , ОСОБА_581 , ОСОБА_582 , ОСОБА_583 , ОСОБА_584 , ОСОБА_585 , ОСОБА_586 , ОСОБА_587 , ОСОБА_588 , ОСОБА_589 , ОСОБА_590 , ОСОБА_591 , ОСОБА_592 , ОСОБА_593 , ОСОБА_594 , ОСОБА_595 , ОСОБА_596 , ОСОБА_597 , ОСОБА_598 , ОСОБА_599 , ОСОБА_600 , ОСОБА_601 , ОСОБА_602 , ОСОБА_603 , ОСОБА_604 , ОСОБА_605 , ОСОБА_606 , ОСОБА_607 , ОСОБА_608 , ОСОБА_609 , ОСОБА_610 , ОСОБА_611 , ОСОБА_612 , ОСОБА_613 , ОСОБА_614 , ОСОБА_615 , ОСОБА_616 , ОСОБА_617 , ОСОБА_618 , ОСОБА_619 , ОСОБА_620 , ОСОБА_621 , ОСОБА_622 , ОСОБА_623 , ОСОБА_624 , ОСОБА_625 , ОСОБА_626 , ОСОБА_627 , ОСОБА_628 , ОСОБА_629 , ОСОБА_630 , ОСОБА_631 , ОСОБА_632 , ОСОБА_633 , ОСОБА_634 , ОСОБА_635 , ОСОБА_636 , ОСОБА_637 , ОСОБА_638 , ОСОБА_639 , ОСОБА_640 , ОСОБА_641 , ОСОБА_642 , ОСОБА_643 , ОСОБА_644 , ОСОБА_645 , ОСОБА_646 , ОСОБА_647 , ОСОБА_648 , ОСОБА_649 , ОСОБА_650 , ОСОБА_651 , ОСОБА_652 , ОСОБА_653 , ОСОБА_654 , ОСОБА_655 , ОСОБА_656 , ОСОБА_657 , ОСОБА_658 , ОСОБА_659 , ОСОБА_660 , ОСОБА_661 , ОСОБА_662 , ОСОБА_663 , ОСОБА_664 , ОСОБА_665 , ОСОБА_666 , ОСОБА_667 , ОСОБА_668 , ОСОБА_669 , ОСОБА_670 , ОСОБА_671 , ОСОБА_672 , ОСОБА_673 , ОСОБА_674 , ОСОБА_675 , ОСОБА_676 , ОСОБА_677 , ОСОБА_678 , ОСОБА_679 , ОСОБА_680 , ОСОБА_681 , ОСОБА_682 , ОСОБА_683 , ОСОБА_684 , ОСОБА_685 , ОСОБА_686 , ОСОБА_687 , ОСОБА_688 , ОСОБА_689 , ОСОБА_690 , ОСОБА_691 , ОСОБА_692 , ОСОБА_693 , ОСОБА_694 , ОСОБА_695 , ОСОБА_696 , ОСОБА_697 , ОСОБА_698 , ОСОБА_699 , ОСОБА_700 , ОСОБА_701 , ОСОБА_702 , ОСОБА_703 , ОСОБА_704 , ОСОБА_705 , ОСОБА_706 , ОСОБА_707 , ОСОБА_708 , ОСОБА_709 , ОСОБА_710 , ОСОБА_711 , ОСОБА_712 , ОСОБА_713 , ОСОБА_714 , ОСОБА_715 , ОСОБА_716 , ОСОБА_717 , ОСОБА_718 , ОСОБА_719 , ОСОБА_720 , ОСОБА_721 , ОСОБА_722 , ОСОБА_723 , ОСОБА_724 , ОСОБА_725 , ОСОБА_726 , ОСОБА_727 , ОСОБА_728 , ОСОБА_729 , ОСОБА_730 , ОСОБА_731 , ОСОБА_732 , ОСОБА_733 , ОСОБА_734 , ОСОБА_735 , ОСОБА_736 , ОСОБА_737 , ОСОБА_738 , ОСОБА_739 , ОСОБА_740 , ОСОБА_741 , ОСОБА_742 , ОСОБА_743 , ОСОБА_744 , ОСОБА_745 , ОСОБА_746 , ОСОБА_747 , ОСОБА_748 , ОСОБА_749 , ОСОБА_750 , ОСОБА_751 , ОСОБА_752 , ОСОБА_753 , ОСОБА_754 , ОСОБА_755 , ОСОБА_756 , ОСОБА_757 , ОСОБА_758 , ОСОБА_759 , ОСОБА_760 , ОСОБА_761 , ОСОБА_762 , ОСОБА_763 , ОСОБА_763 , ОСОБА_764 , ОСОБА_765 , ОСОБА_766 , ОСОБА_767 , ОСОБА_768 , ОСОБА_769 , ОСОБА_770 , ОСОБА_771 , ОСОБА_772 , ОСОБА_773 , ОСОБА_774 , ОСОБА_775 , ОСОБА_776 , ОСОБА_777 , ОСОБА_778 , ОСОБА_779 , ОСОБА_780 , ОСОБА_781 , ОСОБА_782 , ОСОБА_783 , ОСОБА_784 , ОСОБА_785 , ОСОБА_786 , ОСОБА_787 , ОСОБА_788 , ОСОБА_789 , ОСОБА_790 , ОСОБА_791 , ОСОБА_792 , ОСОБА_793 , ОСОБА_794 , ОСОБА_795 , ОСОБА_796 , ОСОБА_797 , ОСОБА_798 , ОСОБА_799 , ОСОБА_800 , ОСОБА_801 , ОСОБА_802 , ОСОБА_803 , ОСОБА_804 , ОСОБА_805 , ОСОБА_806 , ОСОБА_807 , ОСОБА_808 , ОСОБА_809 , ОСОБА_810 , ОСОБА_811 , ОСОБА_812 , ОСОБА_813 , ОСОБА_814 , ОСОБА_815 , ОСОБА_816 , ОСОБА_817 , ОСОБА_818 , ОСОБА_819 , ОСОБА_820 , ОСОБА_821 , ОСОБА_822 , ОСОБА_823 , ОСОБА_824 , ОСОБА_825 , ОСОБА_826 , ОСОБА_827 , ОСОБА_828 , ОСОБА_829 , ОСОБА_830 , ОСОБА_831 , ОСОБА_832 , ОСОБА_833 , ОСОБА_834 , ОСОБА_835 , ОСОБА_836 , ОСОБА_837 , ОСОБА_838 ,	
 
розглянув в порядку письмового провадження касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «Обухівське» на постанову Київського апеляційного суду від 13 липня 2023 року у складі колегії суддів Мельника Я. С., 
Матвієнко Ю. О., Гуля В. В.,
 
у справі за позовом приватного акціонерного товариства «Обухівське» до Обухівської районної державної адміністрації Київської області, фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , Головного управління Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадаструу Київській області про визнання незаконним та скасування розпорядження Обухівської районної державної адміністрації Київської області.
 
Стислий виклад позиції позивача
 
У вересні 2019 року приватне акціонерне товариство «Обухівське» 
(далі - ПрАТ «Обухівське», товариство) звернулося до суду із вказаним позовом у якому просило визнати незаконним розпорядження Обухівської районної державної адміністрації Київської області (далі - Обухівська РДА) «Про затвердження проекту приватизації земель Публічного акціонерного товариства «Обухівське» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в адміністративних межах Обухівської міської, Нещерівської та Першотравенської сільських рад» № 365 від 08 грудня 2015 року 
(далі - оспорюване розпорядження Обухівської РДА).
 
В обґрунтування позову вказувало, що відповідно до державних актів на право постійного користування землею (серії ІІ-КВ: від 13 лютого 1996 року № 003262 та № 003263, від 19 лютого 1996 року № 003264), виданих Першотравенською сільською радою Обухівського району Київської області, Нещерівською сільською радою Обухівського району Київської області та Обухівською міською радою Обухівського району Київської області, державному підприємству радгоспу-комбінату «Обухівський» (далі - ДП РК «Обухівський») були передані в користування 2 164,6 га, 1 327 га та 1 687,9 га земель (разом 5 179,5 га) в межах цього району згідно з планом користування.
 
Публічне акціонерне товариство «Обухівське» (далі - ПАТ «Обухівське») є правонаступником відкритого акціонерного товариства «Обухівське» 
(далі - ВАТ «Обухівське»), яке засноване рішенням Регіонального відділення Фонду державного  майна  України по Київській області від 05 травня 2006 року № 14-25-7/1, шляхом перетворення ДП РК «Обухівський» у ВАТ «Обухівське» відповідно до Законів України від 04 березня 1992 року № 2163-XII «Про приватизацію державного майна» та від 19 вересня 1991 року № 1576-XII «Про господарські товариства». На підставі рішення загальних зборів 
від 18 жовтня 2013 року ПАТ «Обухівське» змінило назву на ПрАТ «Обухівське».
 
Розпорядженням Обухівської РДА «Про надання дозволу на розроблення проекту приватизації земель публічного акціонерного товариства «Обухівське» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в адміністративних межах Обухівської міської, Першотравенської та Нещерівської сільських рад» від 28 березня 2012 року № 385 позивачу, як правонаступнику ДП РК «Обухівський», надано дозвіл на розроблення проєкту приватизації земель ПАТ «Обухівське» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за рахунок земель, що перебувають у постійному користуванні цього підприємства згідно із зазначеними трьома державними актами на право постійного користування землею.
 
28 травня 2012 року позивач та фізична особа-підприємець ОСОБА_1 
(далі - ФОП ОСОБА_1 ) уклали договір на створення (передачу) науково-технічної документації № 6-1, який передбачав виконання робіт з розробки проєкту землеустрою щодо приватизації земель ПАТ «Обухівське» в адміністративних межах Першотравенської, Нещерівської сільських рад та Обухівської міської ради Обухівського району Київської області. Зокрема, відповідно до наданого позивачем завдання ФОП  ОСОБА_1 розробила проєкт № 1, який 28 листопада 2012 року позивач подав на погодження в Управління Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру(далі - Держгеокадастр ) в Обухівському районі (далі - Проєкт № 1). Однак цей проєкт не був ані погоджений, ані повернутий позивачу. Водночас позивач був повідомлений, що цей проєкт землеустрою приєднаний до матеріалів кримінального провадження у якості речового доказу.
 
У процесі судового оскарження рішення сесії Обухівської районної ради Київської області від 27 грудня 2013 року позивач дізнався, що в листопаді-грудні 2013 року ФОП  ОСОБА_1 нібито виготовила проєкт приватизації земель ПАТ «Обухівське» № 2 (далі - Проєкт № 2) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в адміністративних межах Обухівської міської, Першотравенської та Нещерівської сільських рад Обухівського району Київської області, який не відповідає вимогам чинного законодавства, зокрема не містить завдання на складання проєкту землеустрою всупереч пункту «а» частини другої статті 49 Закону України від 22 травня 2003 року № 858-IV «Про землеустрій», оскільки позивач, як постійний землекористувач, такого завдання їй не надавав.
 
Також позивачу стало відомо, що Проєкт № 2 містить технічне завдання на виконання робіт від 02 грудня 2013 року, яке затвердив голова зборів товариства ОСОБА_839 , котрий не мав на це повноважень, оскільки не є замовником відповідної землевпорядної документації. 
 
Факт виготовлення та передання стороннім особам Проєкту № 2 був встановлений рішенням Господарського суду Київської області від 22 квітня 2016 року у справі № 911/2149/14, яким відмовлено ФОП ОСОБА_1 у задоволенні її позову до ПАТ «Обухівське» про стягнення коштів за виготовлення Проєкту № 2. Зазначене рішення залишене в силі постановами Київського апеляційного господарського суду від 27 жовтня 2016 року та Вищого господарського суду України від 01 березня 2017 року. 
 
Позивач зазначав, що Проєкт № 2 не відповідає вимогам статей 1, 29, 49 Закону України «Про землеустрій» і не міг бути затверджений оспорюваним розпорядженням Обухівської РДА без згоди позивача, який є землекористувачем відповідних земель, у тому числі без прийняття рішення товариством про надання дозволу ОСОБА_840 на замовлення Проєкту № 2 та/або без завдання ПАТ «Обухівське» на виготовлення нового проєкту приватизації зазначених земель, без погодження цим товариством Проєкту № 2, а тому не може вважатись належно оформленою документацією із землеустрою щодо відповідних земель.
 
До того ж на момент складання Проєкту № 2, його передачі за клопотанням ФОП  ОСОБА_1 на затвердження до Обухівської РДА була чинною ухвала Господарського суду Київської області від 05 червня 2014 року у справі № 911/2149/14 про забезпечення позову, якою було заборонено Управлінню Держземагентства в Обухівському районі Київської області, Головному управлінню Держземагентства у Київській області та/або ФОП  ОСОБА_1 здійснювати будь-які дії та приймати будь-які рішення з питань надання дозволу на розробку проєктів землеустрою, затвердження або погодження будь-якої технічної документації та/або проєктів землеустрою щодо земель, які знаходяться у постійному користуванні ПАТ «Обухівське» на підставі зазначених державних актів.
 
03 грудня 2015 року позивач звернувся до Обухівської РДА з листом № 750, у якому містилось прохання повернути обидва проєкти розпаювання земель ПАТ «Обухівське», і наголошував на тому, що він уповноважував ФОП  ОСОБА_1 на розробку лише Проєкту № 1, а вчинені нею дії з Проєктом № 2 є незаконними, Проєкт № 2 не відповідає вимогам закону, оскільки не містить завдання замовника на розробку цього проєкту землеустрою, не був погоджений працівниками ПАТ «Обухівське», Держгеокадастром.
 
Попри це 08 грудня 2015 року оспорюваним розпорядженням Обухівська РДА незаконно затвердила Проєкт № 2 щодо приватизації земель ПАТ «Обухівське», доданий до цього проекту Протокол № 1 від 30 листопада 2013 року підписаний лише ОСОБА_841 та ОСОБА_842 , які не є працівниками та/або акціонерами ПАТ «Обухівське» і їх прізвища відсутні в списку осіб, що мають право на земельну ділянку (частку, пай) в процесі приватизації земель цього товариства.
 
Короткий зміст рішень судів першої, апеляційної та касаційної інстанцій
 
Справа розглядалась судами неодноразово.
 
Рішенням від 30 квітня 2021 року Обухівський районний суд Київської області відмовив у задоволенні позову.
 
Суд першої інстанції мотивував рішення відсутністю підстав вважати оспорюване розпорядження Обухівської РДА таким, що суперечить законодавству України. У зв`язку із цим суд залишив без задоволення клопотання представника ФОП ОСОБА_1 про застосування позовної давності, оскільки вважав відсутнім саме порушення права, за захистом якого звернувся позивач.
 
Постановою від 10 грудня 2021 року Київський апеляційний суд задовольнив частково апеляційну скаргу ПрАТ «Обухівське», рішення Обухівського районного суду Київської області від 30 квітня 2021 року скасував та ухвалив нове рішення про задоволення позову.
 
Апеляційний суд встановив, що оспорюване розпорядження Обухівської РДА суперечить законодавству України. Вказав на поважність причин пропуску позивачем позовної давності, оскільки ПрАТ «Обухівське» у вересні 2017 року вже зверталося до Господарського суду Київської області з аналогічним позовом (справа № 911/2650/17). Ухвалою від 25 вересня 2018 року Господарський суд Київської області провадження у цій справі закрив, дійшовши висновку про те, що спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.Зазначена ухвала залишена без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 17 січня 2019 року та постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 серпня 2019 року.
 
Постанова Київського апеляційного суду від 10 грудня 2021 року залишена без змін постановою Верховного Суду від 15 червня 2022 року. 
 
Разом із цим, Верховний Суд постановою від 14 грудня 2022 року частково задовольнив касаційну скаргу ОСОБА_843 , ОСОБА_844 , ОСОБА_845 , ОСОБА_846 , ОСОБА_847 , ОСОБА_848 , ОСОБА_849 , ОСОБА_850 , ОСОБА_851 , ОСОБА_852 , ОСОБА_853 , ОСОБА_854 , ОСОБА_855 , ОСОБА_856 , ОСОБА_857 , ОСОБА_858 , ОСОБА_859 , ОСОБА_860 , подану їх представником - ОСОБА_861 , скасував постанову Київського апеляційного суду від 10 грудня 2021 року та постанову Верховного Суду 
від 15 червня 2022 року й передав справу на новий розгляд до апеляційного суду. 
 
Постановою від 13 липня 2023 року Київський апеляційний суд апеляційну скаргу ПрАТ «Обухівське» задовольнив частково, рішення Обухівського районного суду Київської області від 30 квітня 2021 року змінив, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови; в іншій частині рішення суду першої інстанції залишив без змін. 
 
У постанові апеляційний суд зазначив, що оспорюване розпорядження Обухівської РДА не відповідає законодавству України, а тому наявні підстави для його визнання незаконним та скасування. Вказав на необхідність застосування наслідків спливу позовної давності через недоведеність позивачем поважності причин його пропуску. У постанові апеляційний суд також посилався на необхідність залишення без розгляду заяви про поновлення позовної давності, поданої представником позивача під час завершення розгляду справи в суді апеляційної інстанції, з огляду на те, що під час подання позову і розгляду справи в суді першої інстанції відповідного клопотання заявлено не було за відсутності на це поважних причин.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
 
У серпні 2023 рокудо Верховного Суду надійшла касаційна скарга ПрАТ «Обухівське» на постанову Київського апеляційного суду від 13 липня 2023 року, у якій скаржник просить скасувати оскаржуване судове рішення в частині відмови у задоволенні позову з підстав спливу позовної давності та ухвалити в цій частині нове рішення, яким рішення Обухівського районного суду Київської області від 30 квітня 2021 року скасувати, апозов задовольнити.
 
Рух касаційної скарги в суді касаційної інстанції 
 
Верховний Суд ухвалою від 06 вересня 2023 року задовольнив клопотання ПрАТ «Обухівське» про поновлення строку на касаційне оскарження, відкрив касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ПрАТ «Обухівське» та витребував матеріали справи з Обухівського районного суду Київської області.
 
Верховний Суд ухвалою від 16 січня 2025 року призначив справу до судового розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії із п'яти суддів.
 
Згідно із протоколом автоматизованого визначення складу колегії суддів 
від 22 травня 2025 року визначено такий склад колегії суддів 
Третьої судової палати Касаційного цивільного суду для розгляду справи: Пророк В. В. (суддя-доповідач), Грушицький А. І., Литвиненко І. В., Петров Є. В., Ситнік О. М.
 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
 
В обґрунтування наявності підстави для касаційного оскарження судового рішення, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України, ПрАТ «Обухівське» посилається на неврахування апеляційним судом висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 30 січня 2019 року у справі № 706/1272/14-ц, від 02 квітня 2019 року у справі № 902/326/16, від 24 вересня 2019 року у справі № 922/1151/18, від 18 грудня 2019 року у справі № 906/190/19, від 15 травня 2020 року у справі № 922/1467/19, від 29 червня 2021 року у справі № 904/3405/19.
 
Крім цього також вказує на помилкове застосування правового висновку Верховного Суду, викладеного у постановах від 21 серпня 2019 року у справі № 911/3681/17, від 19 листопада 2019 року у справах № 911/3680/17 та № 911/3677/17.
 
ПрАТ «Обухівське» звертає увагу на те, що під час нового перегляду справи у суді апеляційної інстанції треті особи та відповідачі нові аргументи та доводи щодо підстав апеляційного оскарження суду не надавали.
 
Після усної заяви представника ФОП ОСОБА_1 у суді першої інстанції про застосування позовної давності, позивач надав пояснення поважності причин пропуску цього строку з посиланням на докази, наявні у матеріалах справи, та її обставини. Заява позивача була не клопотанням про поновлення позовної давності, а клопотанням про визнання поважними причин пропуску позовної давності. Апеляційний суд мав оцінити поважність пропуску позовної давності з урахуванням фактичних обставин справи. Закон не встановлює з чиєї ініціативи суд визначає причини пропуску позовної давності поважними та на якій стадії судового розгляду. 
 
Верховний Суд не бере до уваги ті доводи, які не стосуються касаційного перегляду оскаржуваних судових рішень, у тому числі у межах вимог, встановлених статтею 400 ЦПК України.
 
Зі змісту касаційної скарги вбачається, що постанова суду апеляційної інстанції оскаржується в частині відмови у задоволенні позову у зв`язку зі спливом позовної давності. Отже за відсутності відповідних аргументів заявника постанова апеляційного суду в іншій частині не є предметом касаційного перегляду.
 
Доводи інших учасників справи
 
03 червня 2025 року до Верховного Суду надійшло заперечення на касаційну скаргу від ФОП ОСОБА_1 , яке за своїм змістом є відзивом. Враховуючи те, що вказаний відзив на касаційну скаргу подано з порушенням строку, визначеного Верховним Судом для його подання, колегія суддів залишає його без розгляду.
 
Інші учасники справи своїм правом на подання відзиву на касаційну скаргу не скористались. 
 
Фактичні обставини справи
 
Господарський суд Київської області рішенням від 22 листопада 2017 року у справі № 911/2650/17, яке залишене без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 12 квітня 2018 року, відмовив у задоволенні позову ПАТ «Обухівське» про визнання незаконним і скасування розпорядження Обухівської РДА від 08 грудня 2015 року № 365 «Про затвердження проекту приватизації земель публічного акціонерного товариства «Обухівське» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в адміністративних межах Обухівської міської, Нещерівської та Першотравенської сільських рад».
 
Верховний Суд постановою від 03 серпня 2018 року частково задовольнив касаційну скаргу ПАТ «Обухівське», скасував зазначені рішення судів першої й апеляційної інстанцій та передав справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
 
Господарський суд Київської області ухвалою від 25 вересня 2018 року, залишеною без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 17 січня 2019 року та постановою Великої Палати Верховного Суду 
від 20 серпня 2019 року, закрив провадження у справі з огляду на те, що спір стосується цивільно-правового інтересу громадян і не пов`язаний з господарською діяльністю, тому має розглядатись за правилами цивільного судочинства в суді загальної юрисдикції.
 
У вересні 2019 року ПрАТ «Обухівське» звернулося до місцевого загального суду із позовом в порядку цивільного судочинства.
 
Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 24 вересня 2019 року у справі, що розглядається, відмовлено у відкритті провадження у справі через те, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Ця ухвала скасована постановою Київського апеляційного суду від 19 листопада 2019 року з посиланням на обставини розгляду справи № 911/2650/17 та врахування предмета позову.
 
У суді першої інстанції представник відповідача 
ФОП ОСОБА_1 - ОСОБА_862 подав в усній формі заяву про застосування позовної давності.
 
Позиція Верховного Суду
 
Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
 
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
 
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
 
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
 
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права 
і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
 
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню. 
 
Мотиви, якими керується Верховний Суд, та застосовані норми права 
 
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частини перша та друга статті 2 ЦПК України).
 
Згідно із частиною третьою статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права (пункт 1) та обов`язковість судового рішення (пункт 7).
 
Відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
 
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України (частина третя статті 12 ЦПК України).
 
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
 
Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України).
 
Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (частини третя-п`ята статті 267 ЦК України).
 
Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, пред`явлених позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через його необґрунтованість. І тільки якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач. Сплив позовної давності, про застосування якої було заявлено стороною у справі, є самостійною підставою для відмови в позові. Відмова в задоволенні позову у зв`язку зі спливом позовної давності без встановлення порушення права або охоронюваного законом інтересу позивача не відповідає вимогам закону. Такі правові висновки наведені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц (провадження № 14-96цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 367/6105/16-ц (провадження № 14-381цс18) та від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18).
 
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16-ц (провадження № 14-208цс18) зазначено, що:
«позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя та четверта статті 267 ЦК України). Для цілей застосування частин третьої та четвертої статті 267 ЦК України поняття «сторона у спорі» може не бути тотожним за змістом поняттю «сторона у цивільному процесі»: сторонами в цивільному процесі є такі її учасники як позивач і відповідач (частина перша статті 30 ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи судами першої й апеляційної інстанцій; частина перша статті 48 ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи Великою Палатою Верховного Суду); тоді як сторонами у спорі є належний позивач і той належний відповідач, до якого звернута відповідна матеріально-правова вимога позивача. З огляду на це у спорі з декількома належними відповідачами, в яких немає солідарного обов`язку (до яких не звернута солідарна вимога), один з них може заявити суду про застосування позовної давності тільки щодо тих вимог, які звернуті до нього, а не до інших відповідачів. Останні не позбавлені, зокрема, прав визнати ті вимоги, які позивач ставить до них, чи заявити про застосування до цих вимог позовної давності. Для застосування позовної давності за заявою сторони у спорі суд має дослідити питання її перебігу окремо за кожною звернутою до цієї сторони позовною вимогою, і залежно від установленого дійти висновку про те, чи спливла позовна давність до відповідних вимог».
 
У справі, що переглядається, суд апеляційної інстанції встановив незаконність оспорюваного розпорядження Обухівської РДА та, відповідно, наявність підстав для його скасування. Вказана обставина заявником не оскаржується 
та не є предметом касаційного перегляду.
 
Відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд виходив із того, 
що ПрАТ «Обухівське»пропустило позовну давність, про застосування наслідків спливу якого заявив в усному порядку представник 
відповідача ФОП ОСОБА_865.
 
Колегія суддів Верховного Суду не погоджується із таким висновком апеляційного суду та вважає його передчасним, оскільки суд апеляційної інстанції не врахував, що у спорі з декількома належними відповідачами, в яких немає солідарного обов`язку (до яких не звернута солідарна вимога), один з них може заявити суду про застосування позовної давності тільки щодо тих вимог, які звернуті до нього, а не до інших відповідачів.
 
За відсутності між відповідачами солідарного обов`язку, заявлення одним із відповідачів про застосування позовної давності не створює відповідних правових наслідків щодо позовних вимог, пред`явлених до інших відповідачів.
 
У цій справі предметом спору є розпорядження Обухівської РДА «Про затвердження проекту приватизації земель Публічного акціонерного товариства «Обухівське» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в адміністративних межах Обухівської міської, Нещерівської та Першотравенської сільських рад». Разом із цим, апеляційним судом не встановлено чи подавала відповідну заяву про застосування наслідків спливу позовної давності саме Обухівська РДА. Без встановлення вказаної обставини неможливо проаналізувати правильність викладеного в оскаржуваній постанові апеляційного суду обґрунтування наявності підстав для задоволення позовних вимог ПрАТ «Обухівське» про визнання незаконним та скасування оспорюваного розпорядження Обухівської РДА.
 
Крім цього, колегія суддів Верховного Суду також вважає за необхідне звернути увагу на наступне. 
 
У постанові від 29 червня 2021 року у справі № 904/3405/19 (провадження № 12-50гс20), на яку посилається також і заявник у касаційній скарзі, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що: […позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але за приписом частини п`ятої статті 267 ЦК України позивач має право отримати судовий захист у разі визнання судом поважними причин пропуску позовної давності (пункт 118). Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 911/3681/17 (пункти 61, 62), від 19 листопада 2019 року у справі № 911/3680/17 (пункти 5.43, 5.44) та у справі № 911/3677/17 (пункти 6.43, 6.44) … Закон не наводить переліку причин, які можуть бути визнані поважними для захисту порушеного права, у випадку подання позову з пропуском позовної давності. Тому це питання віднесено до компетенції суду, який розглядає судову справу. При цьому поважними причинами при пропущенні позовної давності є такі обставини, які роблять своєчасне пред`явлення позову неможливим або утрудненим]. 
 
У питанні реалізації частини п`ятої статті 267 ЦК України ключовим є лише наявність поважних причин пропуску позовної давності, які має дослідити суд у межах наданих йому доказів та встановлених ним обставин, незалежно від клопотань сторін щодо встановлення цих поважних причин. 
 
Встановивши наявність поважних причин пропуску позивачем строку звернення до суду, суд захищає порушене право і додаткового подання заяви позивача про поновлення позовної давності у цьому випадку не вимагається 
[див. постанову Верховного Суду від 02 квітня 2025 року у справі № 295/19577/14-ц (провадження № 61-3715св24)]. 
 
Щодо клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін
 
28 травня 2025 року та 04 червня 2025 року представник 
ФОП ОСОБА_1 -  ОСОБА_862 через систему «Електронний суд» звернувся до Верховного Суду з клопотаннями про розгляд справи Верховним Судом з викликом сторін. 
 
Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу. Абзац другий частини першої цієї статті визначає, що в разі необхідності учасники справи можуть бути викликані для надання пояснень у справі. 
 
Таким чином, питання виклику учасників справи для надання пояснень у справі вирішує Верховний Суд з огляду на встановлену необхідність таких пояснень. Оскільки суд касаційної інстанції не приймав рішення про виклик осіб, які беруть участь у справі, для надання пояснень у справі і такої необхідності колегія суддів не вбачає, то підстав для задоволення клопотань про участь у судовому засіданні з викликом сторін відсутні. 
 
Про відмову у задоволенні вказаних клопотань Верховний Суд постановив відповідні ухвали від 28 травня 2025 року та від 04 червня 2025 року.
 
13 серпня 2025 року через систему «Електронний суд» до Верховного Суду надійшло чергове клопотання від представника ФОП ОСОБА_1 -  ОСОБА_863 про розгляд справи за участю сторін та відкладення такого розгляду. 
 
З огляду на вказані положення процесуального закону та відсутність необхідності у виклику учасників справи, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення зазначеного клопотання.
 
Щодо клопотання про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду
 
13 серпня 2025 року через систему «Електронний суд» до Верховного Суду надійшло клопотання від представника ФОП ОСОБА_1 -  ОСОБА_863 про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду.
 
Заявник наголошує не необхідності відступу від висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 14 грудня 2022 року, ухваленій у цій справі. 
 
Колегія суддів, вивчивши клопотання, дійшла висновку про відсутність підстав для його задоволення з таких підстав.
 
У частині п`ятій статті 403 ЦПК України передбачено, що суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії або палати, має право передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо дійде висновку, що справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.
 
Питання про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду вирішується судом за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи (частина перша статті 404 ЦПК України).
 
Як зазначила Велика Палата Верховного Суду в ухвалі від 30 жовтня 2018 року у справі № 757/172/16-ц (провадження № 14-475цс18), виключна правова проблема має оцінюватися з урахуванням кількісного та якісного вимірів. Кількісний ілюструє той факт, що вона наявна не в одній конкретній справі, а у невизначеній кількості спорів, які або вже існують, або можуть виникнути з урахуванням правового питання, щодо якого постає проблема невизначеності. З погляду якісного критерію про виключність правової проблеми свідчать такі обставини, як відсутність сталої судової практики в питаннях, що визначаються як виключна правова проблема; невизначеність на нормативному рівні правових питань, які можуть кваліфікуватися як виключна правова проблема; необхідність застосування аналогії закону чи права; вирішення правової проблеми необхідне для забезпечення принципу пропорційності, тобто належного балансу між інтересами сторін у справі. Метою вирішення виключної правової проблеми є формування єдиної правозастосовчої практики та забезпечення розвитку права.
 
Верховний Суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, оскільки заявник не навів мотивів та аргументів для такої передачі.
 
Наведені заявником обґрунтування у розумінні частини п`ятої статті 403 ЦПК України не є тими обставинами, що містять виключну правову проблему, вирішення якої є необхідним для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики, а тому в задоволенні клопотання про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду необхідно відмовити.
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Відповідно до пункту 1 частини третьої, частини четвертої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, на які посилається заявник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу.
 
Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.
 
Доводи касаційної скарги, з урахуванням меж касаційного перегляду, дають підстави для висновку, що постанова апеляційного суду ухвалена без додержання норм матеріального та процесуального права. У зв`язку з наведеним колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід задовольнити частково, постанову апеляційного суду скасувати та передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
 
При новому розгляді справи суду слід звернути увагу на викладене, встановити фактичні обставини справи, дослідити наявні у справі докази, проаналізувати всі доводи і заперечення сторін у порядку, передбаченому нормами ЦПК України та перевірити наявність підстав для застосування наслідків спливу позовної давності у цій справі.
 
Щодо судових витрат
 
Порядок розподілу судових витрат вирішується за правилами, встановленими в статтях 141, 142 ЦПК України. У частинах першій, тринадцятій статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
 
Тому розподіл судових витрат здійснюється тим судом, який ухвалює (ухвалив) остаточне рішення у справі, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат [див. висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2020 року в справі № 530/1731/16-ц (провадження № 61-39028св18)].
 
Керуючись статтями 400, 402, 409, 411, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд
 
ПОСТАНОВИВ:
 
У задоволенні клопотання представника фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - ОСОБА_864 від 13 серпня 2025 року про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін та про відкладення розгляду справи відмовити.
 
У задоволенні клопотання представника фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - ОСОБА_864 про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду відмовити.
 
Касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «Обухівське» задовольнити частково. 
 
Постанову Київського апеляційного суду від 13 липня 2023 року скасувати.
 
Передати справу № 372/3482/19 на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
 
Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення та оскарженню не підлягає.
 
Відповідно до частини третьої статті 415 ЦПК України постанову оформив суддя Грушицький А. І.

Суддя - доповідач                                                                       В. В. Пророк

Судді:                                                                                            А. І. Грушицький

                                                                                                          І. В. Литвиненко

                                                                                                          Є. В. Петров

                                                                                                          О. М. Ситнік