ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 525/843/24  Номер провадження 22-ц/814/2665/25	Головуючий у 1-й інстанції Прасол Я. В.  Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2025 року 	м. Полтава	

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі: головуючого судді: Карпушина Г.Л., суддів: Обідіної О.І., Чумак О.В., при секретарі судового засідання Дороженко Р.Г., -
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 – адвоката Сидоренка Юрія Володимировича на рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області від 21 березня 2025 року у справі за позовною заявою Великобагачанської селищної ради Миргородського району Полтавської області до ОСОБА_1 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Миргородської державної нотаріальної контори, про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину та скасування державної реєстрації права власності,-
В С Т А Н О В И В :
В червня 2024 року на адресу суду надійшла позовна заява Великобагачанської селищної ради Миргородського району Полтавської області до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Миргородська державна нотаріальна контора, про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину та скасування державної реєстрації права власності.
Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилається на те, що 12.07.2023 Великобагачанським районним судом Полтавської області у справі №525/456/23 за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Великобагачанська селищна рада, ОСОБА_2 , про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем винесено рішення, яким у задоволенні вимог ОСОБА_1 відмовлено. 19.12.2023 постановою Полтавського апеляційного суду в справі №525/456/23 апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Сидоренка Ю.В. задоволено, постановлено нове рішення, яким заяву ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем ОСОБА_3 задоволено. 17.04.2024 Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду винесено постанову у справі №525/456/23, якою касаційну скаргу Великобагачанської селищної ради Миргородського району Полтавської області задоволено, постанову Полтавського апеляційного суду від 19.12.2023 скасовано, рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області від 12.07.2023 залишено в силі.
21.06.2024 Великобагачанською селищною радою Миргородського району Полтавської області отримано інформаційну довідку №383841277, з якої встановлено, що ОСОБА_1 отримавши постанову Полтавського апеляційного суду в справі №525/456/23, якою задоволено її заяву про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем, звернулася до державного нотаріуса Миргородської державної нотаріальної контори Бобир О.Ю. 02.02.2024 Миргородською державною нотаріальною конторою видано свідоцтво про право на спадщину №1-40. Позивач зазначає, що свідоцтво про право на спадщину №1-40 видане Миргородською державною нотаріальною конторою 02.02.2024 ОСОБА_1 є недійсним, оскільки отримане особою, яка не має права на спадкування всіх прав і обов`язків після померлої ОСОБА_3 .
На підставі вищевикладеного позивач просить визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину, видане Миргородською державною нотаріальною конторою, за №1-40 від 02.02.2024 на ім`я ОСОБА_1 з одночасним припиненням державної реєстрації речових прав на квартиру29 у будинку АДРЕСА_1 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
Рішенням Великобагачанського районного суду Полтавської області позовні вимоги Великобагачанської селищної ради Миргородського району Полтавської області було задоволено частково.
Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане Миргородською державною нотаріальною конторою 02 лютого 2024 року, зареєстроване в реєстрі за №1-40 на ім`я ОСОБА_1 .
У іншій частині заявлених позовних вимог відмовлено.
З вказаним рішенням суду не погодився представник ОСОБА_1 – адвокат Сидоренко Ю.В. та подав апеляційну скаргу, в якій прохає скасувати рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області від 21 березня 2025 року у справі № 525/843/24 в частині задоволення позовної вимоги про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Миргородською державною нотаріальною конторою 02 лютого 2024 року, зареєстрованого в реєстрі за №1-40 на ім`я ОСОБА_1 , та ухвалити нове судове рішення яким у задоволенні позову відмовити повністю.
В доводах апеляційної скарги, зазначає, що вказане рішення суду підлягає скасуванню в частині задоволення позовних вимог через невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування судом норм матеріального права
Крім того, зазначає, що вирішуючи спір по суті, суд повинен встановити наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист якого подано позов, тобто встановити, чи є особа, за позовом якої (або в інтересах якої) порушено провадження у справі належним позивачем. Відсутність Документ сформований в системі «Електронний суд» 24.04.2025 3 права на позов в матеріальному розумінні тягне за собою прийняття рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин, оскільки лише наявність права обумовлює виникнення у інших осіб відповідного обов`язку перед особою, якій таке право належить і яка може вимагати виконання такого обов`язку (вчинити певні дії або утриматись від їх вчинення) від зобов`язаних осіб. Тобто лише встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, приймає рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.
Акцентує увагу суду, що звертаючись до суду з зазначеним позовом позивач взагалі не зазначив, у чому полягає порушення, невизнання або оспорювання відповідачем його права або інтересу і яким чином задоволення позову може їх відновити. Крім того, звертає увагу, що, будь-яких доказів факту порушення його права позивач суду не надав.
У відзиві на апеляційну скаргу Великобагачанська селищна рада прохає апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області від 21 березня 2025 року залишити без змін.

Судове засідання в суді апеляційної інстанції проводилося в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. На момент розгляду справи сторони та інші особи, які брали участь в розгляді справи будучи належним чином та завчасно повідомленими про час і місце слухання справи, в судове засідання не з`явилися. 

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно вимог ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно ч.1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 .. Після її смерті відкрилася спадщина на квартиру АДРЕСА_2 , яка належала відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого відділом приватизації житла Великобагачанської селищної ради від 26.11.1997 на підставі розпорядження Великобагачанської селищної Ради народних депутатів Великобагачанського району Полтавської області від 23.09.1997 за №12. За життя ОСОБА_3 склала заповіт, посвідчений 07.02.2006 державним нотаріусом Великобагачанської державної нотаріальної контори Полтавської області Бутенко Л.І., зареєстрований в реєстрі за №228, яким належне їй майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право, повністю заповідала племінниці ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 звернулася ОСОБА_1 , ОСОБА_2 подала заяву про відмову від спадщини після померлої тітки ОСОБА_3 . Рішенням Великобагачанського районного суду Полтавської області від 12.07.2023 у задоволенні заяви ОСОБА_4 про встановлення факту її постійного проживання однією сім`єю зі спадкодавицею ОСОБА_3 з березня 2016 року до часу відкриття спадщини внаслідок смерті останньої ІНФОРМАЦІЯ_3 - відмовлено. Рішення набрало законної сили.
02.02.2024 державним нотаріусом Миргородської державної нотаріальної контори Бобир О.Ю. на ім`я ОСОБА_1 видано свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за №1-40, спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з квартири АДРЕСА_2 (а.с. 95).
Відповідно до інформаційної довідки №383841277 від 21.06.2024 право власності на квартиру АДРЕСА_2 зареєстроване 02.02.2024 за ОСОБА_1 (а.с. 15).
Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 не мала права на спадкування після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Суд враховує, що особливість визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину як спеціального способу захисту спадкових прав судом зумовлена сутністю свідоцтва про право на спадщину, яке за своєю правовою природою не є правочином.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду.
Відповідно до ст. ст. 2,3 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно з ст.ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Частинами 1,2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
За приписами ч.1ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Частиною першоюст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення невизнання або оспорювання.
Згідно зі статтями 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу(спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Відповідно до статті 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.
Свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо.
Таких висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1316/2227/11 (провадження № 61-12290св18), від 14 травня 2018 року у справі № 296/10637/15-ц (провадження № 61-2448св18) та від 23 вересня 2020 року у справі № 742/740/17 (провадження № 61-23св18).

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, оскільки з матеріалів справи вбачається, що свідоцтво про право на спадщину на ім`я ОСОБА_1 було оформлене нотаріусом Миргородської державної нотаріальної контори на підставі постанови Полтавського апеляційного суду від 19.12.2023 у справі №525/456/23. Зазначеною постановою було підтверджено факт спільного проживання ОСОБА_1 зі спадкодавцем ОСОБА_3 однією сім`єю в період з березня 2016 року до моменту відкриття спадщини у зв`язку зі смертю останньої ІНФОРМАЦІЯ_1 . Постанову Полтавського апеляційного суду від 19.12.2023 у справі №525/456/23 скасовано постановою Верховного Суду від 17.04.2024, якою залишено в силі рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області від 12.07.2023 про відмову у задоволенні позову. В даному випадку ОСОБА_1 не мала правових підстав для спадкування після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Крім того суд першої інстанції вірно зазначив, що визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину є окремим способом захисту спадкових прав, зумовленим особливим характером такого документа, який за своєю сутністю не є правочином. Крім того, встановлено, що право власності на квартиру за адресою АДРЕСА_3 було зареєстровано за відповідачем ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину №1-40 від 02.02.2024, виданого Миргородською державною нотаріальною конторою. Тому скасування зазначеного свідоцтва судом є підставою для припинення державної реєстрації речових прав, здійсненої на його підставі. Разом із тим, права позивача у цій частині заявлених вимог не були порушені, у зв`язку з чим суд дійшов вірного висновку, що вони не підлягають задоволенню.
Крім того колегія суддів зазначає, що доводи, які викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги судом апеляційної інстанції, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці.

Доводи щодо відсутності доказів порушення прав та законних інтересів позивача, є необґрунтованими оскільки, як вбачається з матеріалів справи позивач представляючи інтереси громади, брав активну участь у даній справі, виходячи з того, що чинним законодавством передбачено інститут відумерлої спадщини, в межах якого спадщина, яка не прийнята спадкоємцями переходить у власність територіальної громади.
Зазначене також узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.
Тому, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.
Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, а тому задоволенню вони не підлягають.
Керуючись ст.ст.368, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Сидоренка Юрія Володимировича - залишити без задоволення.
Рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області від 21 березня 2025 року – залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 20 жовтня 2025 року.

Головуючий суддя: _____________________________ Г.Л. Карпушин

Судді: __________________ О.І. Обідіна __________________О.В. Чумак