УХВАЛА  
 
06 жовтня 2025 року
м. Київ
 
справа № 572/1303/21
 
провадження № 61-12075ск25
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Лідовця Р. А. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 21 січня 2025 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 21 серпня 2025 року у справі за позовом керівника Сарненської окружної прокуратури в інтересах Сарненської міської ради 
до Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області, ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про визнання недійсним наказу, витребування земельної ділянки,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У травні 2021 року керівник Сарненської окружної прокуратури в інтересах Сарненської міської ради звернувся до суду із позовом до Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області, ОСОБА_2 , ОСОБА_1 
про визнання недійсним наказу, витребування земельної ділянки.
 
Рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 21 січня 2025 року позов керівника Сарненської окружної прокуратури в інтересах Сарненської міської ради до Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області, ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про визнання недійсним наказу, витребування земельної ділянки задоволено 
Визнано недійсним наказ Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області від 31 травня 2019 року №17-1142/16-19-СГ, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення ОСОБА_2 земельної ділянки загальною площею 2 га, кадастровий номер 5625485800:06:002:0215.
Витребувано у ОСОБА_1 на користь держави земельну ділянку загальною площею 2 га, кадастровий номер 5625485800:06:002:0215 в межах, кординатах та конфігурації, розташовану на території Сарненського району Рівненської області.
Вирішено питання стягнення судових витрат.
 
Постановою Рівненського апеляційного суду від 21 серпня 2025 року апеляційну скаргу представника Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області задоволено, апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.
Рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 21 січня 2025 року в частині визнання недійсним наказу Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області від 31 травня 2019 року №17-1142/16-19-СГ та солідарного стягнення судових витрат скасовано.
У задоволенні позову керівника Сарненської окружної прокуратури в інтересах Сарненської міської ради до Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області, ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про визнання недійсним наказу відмовлено.
У решті рішення залишено без зміни.
 
У вересні 2025 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 21 січня 2025 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 21 серпня 2025 року.
 
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Заявник просить звільнити її від сплати судового збору.
 
Відповідно до частини першої та третьої статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.
 
Відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:
1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або
2) позивачами є:
а) військовослужбовці;
б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;
в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю;
г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;
ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або
3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.
 
Згідно із частиною третьою статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
 
Заявник не наводить підстав для звільнення від сплати судового збору, заявником не надано суду касаційної інстанції доказів на підтвердження реального майнового стану (наявність рухомого і нерухомого майна, довідки про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка фіскального органу про доходи, довідка фіскального органу про перелік розрахункових та інших рахунків, тощо), який перешкоджає виконати вимоги законодавства щодо оплати поданої касаційної скарги судовим збором.
 
Оскільки клопотання не обґрунтовано та заявником не надано відповідних доказів на підтвердження реального майнового стану заявника, у його задоволенні слід відмовити.
 
Поданакасаційна скарга ОСОБА_1 не може бути прийнята судом касаційної інстанції, оскільки у порушення пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі.
 
Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції, чинній на час звернення до суду з позовом) судовий збір справляється                                      у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову                                  та у фіксованому розмірі.
 
Станом на 01 січня 2021 року прожитковий мінімум для працездатних осіб був встановлений у розмірі 2 270 грн.
 
Відповідно до підпункту 2 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається, зокрема, у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.
 
Згідно з підпунктом 9 частини першої статті 176 ЦПК України у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, - дійсною вартістю нерухомого майна, а на нерухоме майно, що належить юридичним особам, - не нижче його балансової вартості.
 
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 серпня 2020 року у справі                          № 910/13737/19 (провадження № 12-36гс20) зроблено правовий висновок про те, що майновий позов (позовна вимога майнового характеру) - це вимога про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що підлягає грошовій оцінці. Тобто будь-який майновий спір має ціну. Різновидами майнових спорів є, зокрема, спори, пов`язані з підтвердженням прав на майно та грошові суми, на володіння майном                  і будь-які форми використання останнього. Отже, судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, стягнення, витребування або повернення                  майна - як рухомих речей, так і нерухомості - визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру.
 
Відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України                         «Про судовий збір» (у редакції, чинній на час звернення до суду з позовом)                        за подання до суду позовної заяви майнового характеру юридичною особою ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Ураховуючи, що зі змісту поданої касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень неможливо встановити ціну позову станом на день звернення до суду із вимогами майнового характеру (щодо витребування земельної ділянки), заявник зобов`язаний самостійно встановити й обґрунтувати розмір судового збору щодо вимоги майнового характеру з наданням відповідних доказів.
 
Отже, заявнику необхідно самостійно визначити і сплатити судовий збір за подання касаційної скарги.
 
Згідно з підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви                                                і скарги в розмірі оспорюваної суми, але не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за позовними заявами майнового характеру, а у справах, в яких предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав (крім права власності на майно), відшкодування шкоди здоров`ю (крім моральної шкоди), - не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму 
для працездатних осіб.
 
Щодо вимоги немайнового характеру про визнання недійсним наказу.
 
Відповідно до підпункту 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України                            «Про судовий збір» (у редакції, чинній на час звернення до суду з позовом)                                     за подання до суду позовної заяви немайнового характеру юридичною особою або фізичною особою - підприємцем ставка судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Отже, за вимогу немайнового характеру судовий збір складає 4 540 грн (2 270 грн * 200%).
 
Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA288999980313151207000026007, код класифікації доходів бюджету: 22030102, найменування податку, збору, платежу «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».
 
Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.
 
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддя постановляє відповідну ухвалу.
 
Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення її недоліків.
 
Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України, статтями 4, 6 Закону України «Про судовий збір», Верховний Суд
 
УХВАЛИВ:
 
У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відмовити.
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 21 січня 2025 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 21 серпня 2025 року залишити без руху та надати строк для виконання вимог ухвали протягом десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали.
 
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                     Р. А. Лідовець